586 
BOKOR ELEMÉR 
Unterschiede der Geschlechter : Das Weibchen etwas kürzer und 
auch ihre Fühler kürzer als jene des Männchens. 
Länge: cf cf 6 * 8 —8*3 mm, y y 6*5—7*75 mm. 
Fundort: Ein Tal der Gemeinde Aranyosfő (Komitat Torda- 
Aranyos), wo er in Gesellschaft von Anophthalmus lapidicola m. unter 
tief in die Erde eingebetteten Steinen lebt. 
Unter den bis jetzt beschriebenen ungarischen Anophthalmen (die 
kroatischen Arten nicht eingerechnet) ist diese Art die kräftigste. Ihre 
Länge entspricht jener von Anophthalmus Mihóki Csíki, erscheint jedoch 
infolge des breiten Umrisses der Flügeldecken viel grösser und robuster. 
In ihren Längen bleiben die grössten Exemplare hinter dem erst vor 
Kurzem beschriebenen Anophthalmus Langhofferi Csíki nicht w T eit zu¬ 
rück (8*3 mm gegen 9 mm !). 
Auf Grund des Halsschildes, des Fühlerbaues, hauptsächlich aber 
infolge der breiten und kräftig gebauten Flügeldecken ist diese neue 
Art Anophthalmus Gyleki Breit zunächst verwandt, von ihm jedoch 
durch ihre grössere und robustere Gestalt, durch die längeren und 
breiter aufgebogenen Seiten randkehlen der Flügeldecken sicher zu 
unterscheiden. 
Anophthalmus (Duvalius) lapidicola n. sp. 
Typusok: 2 cf és 2 y . 
A fej alig észrevehetően keskenyebb és a felső állkapcsok nélkül 
oly hosszú mint az előtör. A halánték kiszélesedett. A homlokbarázdák 
teljesek, hátul a fej hefűződésénél végződnek, közepükön párhuzamosak, 
előre és hátrafelé széttartók. 
A csápok rövidek és karcsúak, a test felét alig érik el. A második 
csápíz valamivel hosszabb a negyediknél, míg az elsővel egyenlő hosszú. 
A harmadik csápíz valamivel hosszabb a másodiknál, az ötödik a negye¬ 
dikkel egyenlő hosszú, a hatodiktól a tizedikig terjedő ízek az előbbiek¬ 
nél valamivel rövidebbek és erőteljesebbek. Az utolsó csápíz ezeknél 
másfélszer hosszabb s közepén túl keskenyedve, hirtelen csúcsban 
végződik. 
Az előtör szívalakú elülső negyedében szélesebb mint hosszú. 
Oldalai erősen és keskenyen felhajlók, hátrafelé hirtelen keskenyedve, 
csaknem egyenes vonalban érik el a hegyesen kiálló hátulsó szög¬ 
leteket. 
A szárnyfedők csupaszok, hosszúkás tojásalakúak, közepükön túl a 
legszélesebbek. Válluk derékszögben bekerített. A hosszanti barázdák 
sűrűn pontozottak, a belső három jóval mélyebb a többinél, melyek 
azonban szintén élesek és valamennyien a csúcs előtt végződnek. A har- 
