24 
Ï>1 KOCH ANTAL 
Leidy J. 1 öt faja (Testudo nebrascensis, haemisphaerica, Culbert- 
soni, lata és Oweni) Nebraska északamerikai állam felső-oligoczén réte¬ 
geiből minden tekintetben oly távol áll a mi fajunktól, hogy részletesebb 
összehasonlításokba nem is kell bocsátkoznom. Csak a másfélszer akkora 
T. Culbertsoni és a kétszer akkora T. lata hasonlítanak némileg alakban 
a beocsini fajhoz, a mennyiben azok is lapítottabbak, mint a TestiMo- 
fajok rendesen, de annyira még sem, mint a beocsini faj. 
A Testudo praeceps Haberlandt 2 3 4 5 * a kalksburgi kőbányák márgás 
homokkövéből, jóval kisebb termete (a beocsini fajnak csak Va- da), erő¬ 
sen domborodó hátpaizsa és peremlemezeinek feltűnő magassága miatt 
szintén nem jöhet tekintetbe. 
A Test Craverii Portis :í Sta Vittoria (Alba mellett) felső-mioczén 
gipszes agyagjából szintén erősen domborodott hátn faj, 2 supracaudalis 
lemezzel ; tehát lényegesen eltér a mi fajunktól. 
A Testudo amberiaeensis Depéret 4 Bresse felső-mioczén lignites 
édesvízi márgájából (mely a mi pannoniai emeletünknek megfelelhet) 
hasonlít kissé a T. marmorum- hoz és így távol áll a beocsini fajtól. 
A Testudo pyrenaica Depéret 5 a roussilloni plioczénből egy köze¬ 
pes nagyságú kihalt faj, csaknem félgömbös hátpaizszsal, mely a T. prae¬ 
ceps, az olaszországi mioczénből leírt T. Craverii , a pikermii T. marmo¬ 
rum és a Val Arno-ból leírt T. globosa fajokkal együtt egy jól elkülönülő, 
teljesen kihalt csoportot képez. Mindezek tehát nem jöhetnek tekintetbe 
a beocsini Testudo-val való összehasonlításnál. 
A Testudo gigas Bravard <: és a T. perpigniana Depéret , 7 melyek 
nagyságra az indiai recens T. elephantina-t elérik, s a beocsini fajt öt¬ 
szörösen is fölülmúlják, egyáltalában nem jöhetnek tekintetbe. 
A Testudo neoviciensis Pomel fajt is említhetem még, melyet Depé¬ 
ret 8 az eggenburgi alsó-mediterrán rétegekből irt le ; de eredeti lelőhelye 
1 The ancient fauna of Nebrasca. (Smithsonian Contributions to Knowledge. 
Voi. VI. 1852. Pl. XIX—XXIV.) 
2 L. a 2. szám alatt id. m. 
3 Di alcuni fossili terziarii del Piemonte e della Liguria, appartenenti all’ 
ordine dei Chelonìi. (Mem. d. R. Accad. d. Se. di Torino. T. XXXII. 1879. p. 24. T. IV.) 
4 Note paléontologique complémentaire sur les terrains tertiaires de la Bresse. 
(Bull. Soc. géol. de France, 3-e sér. XXII. 1894. p. 712. PL XXIV.) 
5 Les animaux pliocènes du Roussillon. (Mém. de la Soc. géol. de France. 
Paléontol. 7. 1890—97. p. 194.) 
3 Considération sur la distribution des Mammifères terrestres fossiles dans 
le Dpt. du Puy-de-Dôme. 1844. p. 13. 
7 A 10. sz. a. id. munkában leirva. 
8 Ueber die Fauna von mioeänen Wirbelthieren aus der ersten Mediterran¬ 
stufe von Eggenburg. Mit 2 Taf. (Sitzber. d. k. Akad. d. Wiss. Wien. 1895. p. 22.) 
