A BEOCSINI CZEMENTMARGA KOVÜLT HALAI. 
2o 
az Orléanais homokja, mely a mi alsó-mediterránunkkal egykorú. Az 
eggenburgi ' szegényes maradványokkal a beocsini faj nem volt egybe¬ 
vethető. 
Végre fölemlítem még a Testudo Lamanoni Gray fajt, 1 mely az 
Aix vidéki tercziér gipszes mészből került ki. Ez is rendkívül magasra 
domborodó alak és így távol áll a beocsini fajtól. 
Ezeken kívül van még a kevésbbé jól meghatározott, csupán egyes 
elszigetelt vázrészekre alapított fajoknak egész sora, melyeket bízvást 
mellőzhetek, miután a beocsini maradványokat azokkal összehasonlítani 
alig lehet. 
A röviden áttekintett eddigelé ismeretes, tökéletesen és biztosan 
meghatározott fossilis Testudo- fajok közt tehát — a mint láttuk — egye¬ 
dül a Test. antiqua Bronn az, mely beocsini fajunkra emlékeztet, és 
szintúgy, mint ez is, legközelebbi rokona a recens T. graeca-n&k. Be 
minthogy a beocsini fossilis faj mind a kettőnél nagyobb termetű, kerek- 
dedebb körvonalú és laposabb, és minthogy a hátpaizs csigolya-lemezei¬ 
ben is lényeges alaki eltérések voltak kimutathatók : ezek egyikével sem 
azonosítható. Én tehát előfordulása területéről syrmiensis faji névvel 
vezetem be ezt az érdekes kihalt fajt az irodalomba. 
A beocsini ezementmárga halfaunnlájának méltatása 
tekintettel ennek geológiai jelentőségére. 
Ide nem számítva a Gyrodus sp. egyetlen kövezetfogát, mely való¬ 
színűleg idősebb rétegből mosatott belé, a beocsini czementmárgában 
eddig talált halmaradványokat, a megelőző részletes tárgyalás alapján, a 
következő nemekre és fajokra lehet vonatkoztatni: 
1. Gadus (Merlangus) pannonicus n. sp. . . „„ ~~ i. gy. 
2. Brosmius Strossmayeri Kramb.-Gorj. „„ .... e. gy. 
3. Sphyraenodus hexagonalis n. sp. . gy. 
4. Serranus sp. ind. „„ „„ . . n. gy. 
5. Lates pliocaenus n. sp. . % „„ _ „„ „„ .. e. gy. 
Ha ezt a kis jegyzéket áttekintjük, mindenekelőtt az tűnik fel, hogy 
ezt a faunulát kizárólag tengeri halak alkotják. A Lates- genus fajai 
ugyan mai napság a Nilus, a Ganges és az ausztráliai folyamok lakói ; 
de az eddig ismeretes fossilis Lates- fajok kivétel nélkül mind tengeri 
rétegekben találtattak, és így kétségtelenül tengerlakók lehettek. A beo¬ 
csini Lates-i&j is termetre és nagyságra inkább a lajtamészből ismeretes 
1 Cuvier G., Recherches sur les oss. foss. 1836-iki (14-ik) kiad. IX. k. 486. 1. 
