32 
Dì KOCH ANTAL 
gy óbbik cserevicsi példányon látható, lehetséges az is, hogy ez csak 
abnormis fejlődés. 
Mindezek után azt hiszem, hogy a cserevicsi fossilis fogak egy az 
Esox- nembe tartozó kihalt fajtól származnak, mely mai édesvizeink 
közönséges csukájához mérve, ha termetre nem is volt nagyobb, de min¬ 
denesetre még erőteljesebb kntyafogakkal birt. 
Fossilis csuka állítólag már a baumbergí (Westfália) felső Krétában 
fordul elő, t. i. az Esox Monostorién sis von dee Maek ; de csak a ter- 
cziér systema magasabb emeleteiből ismeretesek kétségtelen maradvá¬ 
nyai. Ilyen az Esox papyraceus Teoschel a rotti (Siebengebirge) barna¬ 
szénből, az Esox Waltschianus H. v. Mey. a waltschi édesvízi mészből 
Csehországban ; az Esox lepidotus Ag. és robustus Winkl, az oeningeni 
édesvízi mészből. Az ezekkel való összehasonlítás azonban, csupán a 
leirt fogak alapján, nem volt keresztülvihető. 
A Diluviumból (Boroszló mellől) Agassiz szintén egy új fajt, az Esox 
Ottói- 1 állította fel, de ez már igen közel áll a mai Esox lucius- hoz, ha 
nem azonos vele. Egyebütt azonban csakugyan az Esox lucius fordul elő 
a Diluviumban, így pl. a sziléziai diluviális márgában is. 
A YI. tábla 10, 11. és 12. ábráin háromszoros nagyításban feltün¬ 
tetett fogak a Gyprinoictae családbeli halak torokfogaira emlékeztetnek. 
Münstee gróf id. m. 7. fűz, 1847. 12. lapján Capitodus gén. néven a 
dévény-újfalui mediterrán homokból irt le hasonló fogakat, melyek Zet¬ 
tel szerint (Handbuch III. p. 282) nem egyebek, mint Cyprinoidák torok¬ 
fogai. A 10. ábra a ; és b fogai feltűnően hasonlítanak Münstee II. tábla 
3. ábrájához, mely szerinte biztosan meg nem határozott Capitodus-iog. 
11 a, b ábráink egy fogat tüntetnek föl mind a két oldalról, mely Mün¬ 
stee II. t. 1, 4 és 5. ábráira emlékeztet, melyeket szintén Capitodus 
nemébe sorolt. 
A 10 a, b ábrák két fogra vonatkoznak. Az a) ketté van törve, a 
b) ép fog, s mind a kettőnek rágólapja erősen le van koptatva. A törött 
fognak (a) alacsony koronája szűk nyakon ül. Egyik fele sima, a másikon 
4 tompa borda húzódik le a nyakig. Ab) fognak mind a két oldala sima, 
s ennek koronája is keskeny nyakba szűkül össze. Rágólapja még jobban 
le van koptatva, mint a 9. ábra fogaié. E fogak nagyon emlékeztetnek a 
Cyprinus carpio L. torokfogainak harmadik sorában a közbenső legna¬ 
gyobb fogakra; all. ábra foga ellenben, melynek koronája legkevésbbé 
van lekoptatva, a közbenső vagy fősornak két mellékfogához hasonlít. 
Leidy 10. sz. a. id. művében (p. 262. tab. XVII. fig. 11—17) Mylocyprinus 
robustus név alatt hasonló, de erőteljesebb ilyen torokfogakat irt volt le 
az idahoi plioczénből, a melyekkel azonban a cserevicsi fogak távol sem 
azonosíthatók. 
