A MAGYARFÖLDI FLORA ÚJ GYMNADENIA-FAJA. 
243 
káról vett felületi metszeten még szembetűnőbb az epidermalis sejtek 
megnyúlása, úgy hogy szinte (az organikus tengelylyel szintén párhuza¬ 
mosan futó) prosenchymatice megnyúltaknak mondhatók, melyeknek lán- 
czolatát elég sűrűén szakítják meg a légzőnyílások, melyeknek körvonala 
négyszegletesnek mondható (6. ábra). A levél főerének keresztmetszeté¬ 
ben a levélnek mindkét színén egy rétegű, vékony falú, nagy üregű epi- 
dermist látunk, melynek cuticulája ránczos, és mely a palissad- és szi- 
vacsparenchymára nem differentiálódó, tehát «homogeneus» szerkezetű 
ehlorenchymát zárja közbe (7. ábra). A chlorenchymában egyes nagyobb 
üregű, vastagabb falú tömlőket látunk, a melyekben raphida-nyalábok 
vannak, s a melyek jellemzőleg 
mindig az organikus tengely 
megnjmlási irányában helyez¬ 
kednek el, tehát a levelek 
hosszában. Az egyes kristályo¬ 
kat gumminyálka anyag ta¬ 
pasztja egymáshoz. A levél felső 
epidermisének sejtjei, a mint az 
ábra is mutatja, jóval nagyobb 
üregűek, mint az alsóé, mely 
8. ábra. 
utóbbi sejtjeit elég bőven szakítják meg a légzőnyílások. A légzőnyílások 
zárósejtjein úgy az epi-, mint a hypobasalis cuticularis lécz meg van 
9. ábra. 
(8. ábra). Hogy úgy színén, mint fonákán légzőnyílásai vannak, az abból 
magyarázható, hogy a levelek állása megközelítőleg verticális. — A levél 
legnagyobb átmérőjű a főér keresztmetszetén, lemeze azután ékalakúlag 
16 * 
