312 
D5 BERNATSKY JENŐ 
deliblati homokon a vázolt értelemben egy külső, a kultúra befolyásainak 
leginkább alárendelt s azért természetes növényzetében legtöbbet szen¬ 
vedett kerületi övét, azután egy átmeneti övét s végül a kultúrától leg¬ 
távolabb eső, növényzetében legeredetibb s legérintetlenebb czentrális 
részt lehet megkülönböztetni. A harasztok az egy Pteridium aquilinum- on 
kívül mind a legezentrálisabb részen fordulnak elő. Még pedig a Polypodium 
vulgare és Asplenum Trichomanes , különösen pedig a Scolopendrium 
officinarum és Ceterach officinarum úgyszólván csak egy-két pontról 
ismeretesek; a Botrychium Lunaria már gyakoribb, Fej őrteleptől a 
«Czrni vrh» tájáig szinte mindenütt található, a Pteridium aquilinum 
pedig itt-ott még szárazabb helyeken is akad. 
Hogy ha a magyar Alföld egyik-másik vidékén olykor újabb, meg¬ 
lepő adatokra bukkanunk, a melyek az Alföld növényzetére vonatkozó 
eddigi nézetünkkel nem vágnak össze — mint péld. az említett harasztok 
a deliblati homokon — akkor mindezekből azt a tanulságot kell levon¬ 
nunk, hogy az Alföldet még nem ismerjük eléggé jól. Az Alföldet általán 
rosszabbnak kiáltották ki, mint a milyen a valóságban. Igaz, hogy Kerner, 
majd Borbás, Simonkai, Hollós és mások a magyar Alföld flórájának 
részletes ismertetése terén sokat működtek. De egyrészt az Alföldön honos 
fajok megállapítása dolgában, másrészt azoknak elterjedésére vonatko¬ 
zólag az Alföld különböző vidékein még sok kiaknázni való van. Jellemző 
e tekintetben Kalchbrenner ismert véleménye, hogy az Alföldön válto¬ 
zatos gombaflóra nem lehet, hogy itt csak ephemer életű Coprinus- ok 
teremhetnek; ezt Hollós alapos kutatásaival teljesen megczáfolta s ezek 
alapján immár tudjuk, hogy a magyar Alföld péld. még földalatti gombákban 
sem oly nagyon szegény. Némely növényfajt meg tömeges előfordulása 
mellett sem sikerül megtalálni. így péld. a Sedum cœspitosum (Cav.) 
előfordulását a magyar Alföldön csak 1881-ben konstatálhatta Simonkai 
(S. deserti-hung arici néven), még pedig csak épen Aradmegye szikesein. 
Azóta ugyanezt a fajt mind Temesmegye (Yersecz), mind Csongrádmegye 
(Hódmezővásárhely) szikesein nagy mennyiségben találtam, a miből ki¬ 
derül, hogy ez a faj Alföldünk nagy részén, különösen délkeleten, általá¬ 
nosan el van terjedve. Hogy eddig kikerülte figyelmünket, az annak tulaj¬ 
donítható, hogy igen rövid életű s apró, alig 5—8 cm. magas növényke. 
Ügy látszik, hogy a földfeletti szerveivel igen gyorsan fejlődő Botrychium 
Lunaria, szintén azért maradt oly sokáig felfedezetlenül a deliblati ho¬ 
mokon, mert a nyár végén és őszszel már nem látható. Én magam őszkor 
is megfordultam ugyanazokon a helyeken, a hol Botrychium Lunaria 
junius és julius hónapokban százával terem, de akkor nyomát sem láttam. 
Még számos más példát említhetnék annak a bizonyságára, hogy a ma¬ 
gyar Alföldön még mindig sok kutatni való van; még az annyira lenézett 
