414 
Dì RÁTZ ISTVÁN 
tóttá, míg a Podocotyle, Eurysoma, Echinostoma és Crossodera subge- 
nusokat inkább a külső ismérvek alapján állította fel. Nagy részben 
ennek volt azután tulajdonítható, hogy számos már Dujardin idejében is 
ösmert fajt egyik alnembe sem lehetett besorozni. 1 Diesing 2 és Cobbold 3 
rendszerre sem szerencsésebb, a mennyiben szintén csak külső jellem¬ 
vonásokon alapul. 
Az újabb időben főleg Monticelli 4 foglalkozott a Distomidák rend¬ 
szertanának megállapításával, azonban a most már százakra menő fajok 
közül csak kevés olyat választhatott ki, a melyek beoszthatok az aján¬ 
lotta nemekbe és a fajok legnagyobb része továbbra is a régi genusban 
maradt. Legnagyobb hibája rendszerének mégis az, hogy igen eltérő ala¬ 
kokat csoportosított együvé s így azok egyáltalában nem tekinthetők ter¬ 
mészetes csoportoknak. így aztán a Distominae-nak nevezett alcsaládba 
együvé kerültek a Blstomumokkal a Bilharziák, már pedig ezek nem¬ 
csak külső bélyegeik, hanem anatómiai és fejlődéstani tekintetben is igen 
messze esnek egymástól, hiszen a Distomumok kivétel nélkül hímnősek 
(hermaphroditák), míg a Bilharzia-nembe tartozó alakokon ivaros dimor- 
phismus ismerhető fel. 
Stossich a halak, kétéltűek, madarak és emlősök Distomidáira 
vonatkozó munkáiban szintén igyekezett a rendszert javítani s e törek¬ 
vésében Dujardin nyomdokait követte. 
Legújabban Looss 5 tett kísérletet az ismertebb Distomum- félék 
osztályozására, amennyiben a szembetűnő hasonlatosságot mutató fajokat 
együvé foglalta, vagyis a természetes csoportokat lehetőleg megállapí¬ 
totta. Csak kísérletnek mondja ebbeli törekvését, a mennyiben a rend¬ 
szer végleges megállapítása csak az összes fajok anatómiai szerkezetének 
alapos ismeretével válik majd lehetségessé, már pedig ma még igen nagy 
a száma azoknak a Distomidáknak, a melyeknek belső szervezete úgy¬ 
szólva teljesen ismeretlen, vagy legalább is nagyon hiányosan van leírva. 
A legszembetűnőbben bélyegzett csoportok egyike az Echinostomu- 
1 Dujardin 164 Distomum -fajt sorol fel, ezek közül azonban csak 77-et osz¬ 
tott be a felsorolt 9 alnembe, ellenben 87-et mint «les espèces de distomes qni 
n’ont pu être classés avec certitude dans les sous-genres précédents», ■— egyszerűen 
Distomum néven említ. 
2 Systema Helminthum. Vindobonae, 1850. Vol. I. 
3 Synopsis of Distomidæ. (Journ. Linn. Soc. 1859.) 
4 Saggio di una morfologia dei Trematodi. Napoli, 1888. — Studii sui Tre- 
matodi endop. (Zool. Jahrb. Suppl. 3. 1893.) 
5 Weitere Beiträge zur Kenntniss der Trematoden-Fauna Egyptens. (Zool. 
Jahrb. Abt. System. XII. Bd. 5—6. H.) 
