A MÉTELYFÉLE FÉRGEK EGY UJ NEME, 
4 17 
kívül az előbbi nemtől még abban is, hogy a copulatiora való szervei 
igen rövidek és az ivarmirigyek igen közel esnek egymáshoz. Halakban 
élnek. 
Az A cantho chasmusok teste vaskosabb; ha a nyak nyújtott, úgy a 
test elülső vége bunkószerű a tetemes nagyságú fejszivóka miatt, a mely 
életben gömbölyded, halál után azonban tölcsérszerű formát nyer. Szé¬ 
lein erős tüskékből álló egyszerű koszorú látható. A hasszivóka kisebb, 
inkább hosszú mint vastag ; nyilasa ferdén előre irányul és közel esik a 
fejszivókához. Copulatiora való szervei nincsenek. A szikmirigyek kicsi¬ 
nyek. Az uterus nagy, csavarulatai a bélágakat kifelé túlhaladják. Petéi 
igen kicsinyek, de számosak. 
Ismerünk azonkívül még nehány olyan Distomum- félét, a melyek 
belső szervezetük tekintetében hasonlatosak az Echino stominae alcsaládba 
tartozó alakokhoz, nélkülözik azonban annak egyik legszembeötlőbb bé¬ 
lyegét : a fej, illetőleg a száj fegyverzettségét. Ilyen mindenekelőtt a 
Psilostomum Lss. és a Mesaulus Ben.* 
Ha most már a felsorolt nemeket összehasonlítjuk, úgy beigazoló¬ 
dik az az állításom, hogy ezek sem alkotnak természetes csoportot, és így 
az Echino slomumtól a többi vele együve sorozott mételyférgeket, a me¬ 
lyek szembeszökő morphologiai és anatómiai különbségeket árulnak el, 
el kell választani. Legalább is két önálló csoportba tartoznak tehát ezek 
a nemek, a mit a különböző életmódot folytató gazdáik is igazolnak. 
Az Echinostomumok első csoportjába tartozik a mételyférgeknek az 
az új neme is, a melyet Pegosomum ** néven óhajtok ismertetni. 
Pegosomum nov. gén. 
Lándzsaformájú, izmos testű alakok, melyeknek hasi felülete duz¬ 
zadt, háta pedig a középső vonalban kissé besüppedt. Harántmetszetük 
toj ásdad. Fejszivókájok kicsi, a hasszivóka ellenben erős, izmos és az 
előbbitől meglehetősen távol fekszik. A fej gallérszerű pereme gyengén 
fejlett s erős, egyenes tüskékből álló koszorú környezi, mely a hasi felü¬ 
leten a garat előtt megszakad, olyan módon, hogy a garat két oldalán 
4—4 erősebb, egymáshoz közel álló tüske van. A köztakarót csaknem a 
test hátulsó végéig apró tüskék vagy kis pikkelyek borítják. Garatjokerős 
és izmos. A bél ágai egészen a test hátulsó végéig elnyúlnak. A cirrus- 
burok nagy, a cirrus erős és izmos s rendszerint kinyúlt állapotban lát¬ 
ható. A két here a test hátulsó részében, a középső vonalban, egymás 
* Fascioliden der Vögel. (Zool. Jahrb. Abt. Syst. XVI. H. 1. 1902.) 
** Tcrjyôç — jól táplált ; owp.a = test. 
Annales Musei Nationalis Hungarici. I. 
27 
