418 
DE ftÁTZ ISTVÁN 
mögött fekszik. Az uterus aránylag kicsi, s a hasszivóka és az elülső here 
között terül el. A petefészek az uterus csavarulatai között, kissé oldalt 
fekszik. Legjellemzőbb bélyegük a szíkmirigyek feltűnő nagysága, a meny¬ 
nyiben a garattól kezdve csaknem a test végéig elnyúlnak, átterjedve a háti 
felületre is. Tulajdonképen három részből állanak, a mennyiben a test 
oldalsó részeiben fekvő két fürtös mirigy közé egy harmadik, a test 
elülső harmadában fekvő, háromszög formájú mirigycsoport ékelődik be, 
a mely az ivarnyilásig tömötten egymáshoz sorakozó acinusokból áll, az 
ivarnyilás előtt azonban mintegy kettéválva, mindenik oldalon egy-egy 
keskeny nyujtvány alakjában folytatódik a középen fekvő ivarmirigyek 
és az oldalsó szíkmirigyek között. Petéik nagyok, de számuk csekély. 
Madarak epeereiben élnek. 
A fej alakulása, illetőleg a tüskekoszorú sajátságos elhelyeződése 
és a garat előtt való megszakadása, de általában az idetartozó alakok 
egész anatómiai szerkezete bizonyítja, hogy az Echinostomumokkal közel 
rokonok, vannak azonban olyan bélyegeik is, a melyek útját állják annak, 
hogy ebbe a nembe beoszthatok legyenek. 
Az Echino stomumok megnyúlt, hosszúkás formájú mételyférgek, 
melyek rendszerint jól fejlett, néha egészen lebenyes gallért viselnek 
( Echino stomum bilobum Rúd.) és szivókáik egymáshoz igen közel esnek. 
Szíkmirigyeik, két faj (Echino stomum ferox Rúd. és E. bursicola Lss.) 
kivételével, csak is a test oldalsó részeit foglalják, el, még pedig csak a 
hasszivókától kezdve, sőt néha jóval a mögött. Az uterus bizonyos fokig 
arányos a test nagyságával s míg a nagyobb alakokban nagyobb és több 
kanyarulatot tesz, addig a kisebbekben igen jelentéktelen fejlettségű. Az 
Echinostomum bursicola kivételével, melyet kánya (Milvus parasiticus) 
bursa Fabricii- jában talált Looss, kivétel nélkül a bélcsatornában élnek. 
Ezekkel szemben a Pegosomumok lándzsaformájúak, hasi felületük 
elődomborodó, a fejőket körülvevő gallérszerű perem, melyen a tüskék 
vannak, fejletlen, szivókáik egymástól távolesnek, szíkmirigyeik szokatla¬ 
nul nagyok, uterusuk aránytalanul kicsi. A legnagyobb eltérés a szíkmi¬ 
rigyek sajátságos alakulásában van, a melylyel megegyezőt tudomásom 
szerint a mételyférgek egyetlen neménél sem találtak. 
A szíkmirigyek rendszerint páros szervek, melyek a test két oldasó 
részében feküsznek s nagyság tekintetében szembetűnő külömbségeket 
árulnak el a különféle Distomum- nemekben. Az eredetileg különálló 
mirigyek erős fejlettség folytán részben vagy egészben egybeolvadhat¬ 
nak, még pedig leginkább a test hátulsó részében. Az egybeolvadásnak 
ez a formája nem ritka az Echino stomumokbem sem. így az E . mordax 
Lss., E. pseudo echinatum Ols., E. euryporum Lss. stb. fajokban a szik- 
mirigyek a test vége felé egészen, vagy majdnem egészen összeérnek. 
