A MÉTELYFÉLE FÉRGEK EGY UJ NEME. 
m 
Máskor a testnek mind a két végén egyesülnek, a mint azt a Distomum 
hetero stomum Rúd., D. lingua Crepl. és Echino stomum bursicola Lss.- 
ban látjuk. Arra azonban alig van példa, hogy az oldalsó szíkmirigyek 
elül egyesülnének egy többé-kevésbbé elhatárolt harmadik mirigycsoport 
közvetítésével, mint azt a PcgosomumoPodm látjuk. A szíkmirigyeknek 
ez a szokatlan alakulása úgy fogható fel, hogy erős fejlettségüknél fogva 
elül egybeolvadtak s így tulajdonképen csak egy nagy elterülő szíkmirigye 
lenne a Pegosomumoknak ; vagy pedig három mirigycsoportnak vehető, 
a mi véleményem szerint annyiban helyesebb, a mennyiben tényleg elég 
jól megkülömböztethetők az egyes mirigyek határai. 
Ha számot vetünk azzal, hogy a szíkmirigyek alakulása egyik leg¬ 
állandóbb jellemvonása a Easciolidáknak, úgy eltekintve a már ismételve 
felsorolt lényeges eltérésektől, az Echino stomum- és Pegosomum- nemek 
szikmirigyeinek ez a teljesen eltérő szerkezete magában is indokolttá 
teszi azoknak elkülönítését. 
Hazánkból eddig két faját ismerjük e nemnek, melyek közül az egyik 
a tudományra nézve is teljesen új ; azonkívül ide sorolandó a Distomum 
asperum Wright, a melyet eddig a fején levő tüskekoszorú alapján az 
Echino stomum-nembe tartozónak hittek. 
Pegosomum saginatum Rátz. (XYI. tábla, 2. és 4. ábra.) 
1898. j Distomum saginatum Rátz, Veterinarius, XXI. évf. p. 73 ; Centralblatt für 
Bakteriologie, Parasitenkunde etc. XXVIII. Bd. p, 437. 
Hosszúsága 14—-24 mm., szélessége 5—9 mm., vastagsága 2—3 
mm. Alakja lándzsaszerű, mind a két végén elhegyesedő. Feji része tompa 
kúphoz hasonló, vége pedig lekerekített. Friss állapotban sárgavörös, 
szélei azonban, továbbá hasi és háti felületének elülső része barnás színűek. 
Teste húsos, duzzadt, különösen a hasszivóka után következő rész, a hol 
a szaporító szervek feküsznek ; hasi felülete ennek folytán elődomborodó, 
ellenben háta kissé homorú, a mennyiben a test vastag szélei kissé felibe 
emelkednek. A fejszivóka végen álló, feltűnően kicsi. Körülötte tüskeko¬ 
szorú látható, a mely egyenes, szabad végok felé kihegyesedő tüskékből 
áll. E koszorú azonban nem egyforma távolságban fekszik mindenütt a 
szivókától, a mennyiben a hasi felületen nagyobb ívben sorakoznak a 
tüskék egymáshoz, míg a háti részen csaknem egyenes vonalban ren¬ 
deződnek és a fejszivóka dorsalis széléhez közelebb esnek. A hasi felület¬ 
nek a garat előtt való részén e koszorú megszakad, e helyett azonban a 
garat két oldalán 4—4 erősebb és nagyobb ((M70 mm. hosszú) tüske 
látható, melyek közel egymás mellett emelkednek ki a köztakaróból. 
A feji rész két oldala felé fokozatosan kisebbednek a tüskék és a leg- 
27* 
