420 
Dü RÁTZ ISTVÁN 
szélsők a legkisebbek (0*136 mm. hosszúk). Az egész köztakarót finom 
kis pikkelyek borítják, a melyek egymásután következő, ívformában kissé 
hajlott, szabályos sorokat alkotva, a köztakarót harántul csikolttá, a test 
oldalait pedig fogazottakká teszik. A hasszivóka aránylag hátul, a test máso¬ 
dik harmadának legelején van, körülbelül 10 mm. távolságban a száj- 
szivókától s mint duzzadt szélű, kerekded kiemelkedés, nagyító nélkül is 
felismerhető. Harántátmérője 1*22 mm. Nyílása szabálytalan háromszög¬ 
höz hasonló, s lefelé tölcsér módjára szűkül. 
A szájnyílás a fej szívóka közepén van s mögötte a 0*578 mm hosszú 
és 0*391 mm. széles, lantformájú, harántul csikóit, izmos garat látható, 
melynek fala üregének öblösödésével fokozatosan vastagodik. A garatból 
szűk rés vezet a nyelőcsőbe, mely a hasi felületen lévő ivarnyilás előtt 
két ágra oszolva, vakon végződő bélágakba megy át. A belet a szíkmiri- 
gyek úgyszólva teljesen eltakarják s így csak a test hátulsó részében, a 
herék mögött, a hol a szíkmirigyek már csak gyér acinusokból állanak, 
láthatók világosan, mint tágas, vakon végződő, hosszúkás tömlők, melyek 
sárga, szemecskés anyagot tartalmaznak. 
Az ivarnyilás (pórus genitalis) a hasi szivóka előtt van, a hol ív¬ 
formájában hátrahajlott, hengeres, szabad vége felé kissé duzzadt, vaskos, 
szürkefehér szerv, a kifordult cirrus, illetőleg cirrusburok látható. A két 
here a test hátulsó felében, a középső vonalban fekszik. Az elülső nagyobb, 
haránt irányban megnyúlt, míg a hátulsó szabálytalan kerekformájú. 
Mind a kettőnek a szélén kisebb bevágások vannak, a melyek azokat 
lebenyes kinézésűvé teszik, A női szaporító szervek közül a méh (uterus) 
közvetlenül a hasszivóka mögött látható, mint petékkel telt öt öblös töm¬ 
lőből, vagyis kanyargós lefutású, tágas csőből álló szerv. Hüvelyrésze a 
dorsalis felület közelében, a hasi szivókát megkerülve húzódik az ivar- 
nyilásig. A petefészek gömbölyded s a méh hátulsó két öblös csavarulata 
között, azoktól részben eltakarva helyeződik el. A legfejlettebbek a sza¬ 
porító szervek közül a szíkmirigyek, a melyek a test nagy részét elfog¬ 
lalják. Legjobban láthatók a hasi felületen, de átterjednek a dorsalis 
felületre is és nemcsak a test oldalsó részeit foglalják el, hanem úgy¬ 
szólva minden szabad területet, a hol más szervek nincsenek, kivéve az 
ivarnyilás előtt fekvő elülső testrész széleit és a test hátulsó felének kö¬ 
zépső vonalában egyes kisebb területeket. De nemcsak nagyságuk, hanem 
alakjuk is szokatlan, mivel három egymástól jól megkülönböztethető mi¬ 
rigy-csoportból állanak, melyek közül a két részarányos mirigy a test 
széleit foglalja el, vagyis a középső területen elhelyezett szaporító szer¬ 
vek két oldalán látható. Ez a két oldalsó mirigy a feji végtől mintegy 
7 mm. távolságban, tehát kevéssel az ivarnyilás előtt kezdődik és csak¬ 
nem a test hátulsó végéig nyúlik. Külső szélük a test formájához illess- 
