.m 
À MÉTELYFÉLE FÉRGEK EGY UJ NEME. 
kedik, a petefészek és az elülső here mögött pedig egy-egy kúpszerű részök 
kissé befelé nyúlik e szervek közé s ilyenmódon három öbölszerű vályú- 
latot mutatnak, melyek közül az első a petefészket és uterust veszi körül, 
a másodikba az elülső, a harmadikba pedig a hátulsó here illeszkedik 
bele. Az utolsó bevágástól kezdve azután fokozatosan elvékonyodnak s 
mindinkább gyérebben fürtözöttek. A harmadik mirigycsoport közvetle¬ 
nül a garat mögött kezdődve, háromszögformájú, illetőleg nyitott szárú 
körözőböz hasonló. A garat' mögött letompított kúpalakjában kezdődve, 
fokozatosan nagyobbodik, arányosan a test szélesbedésével, úgy, hogy 
szélső határai csaknem mindenütt egyforma távolságra esnek a test 
szélétől. Az ivarnyilás előtt elérve az oldalsó szíkmirigyeket, két ágra 
oszlik, a melyek mindinkább elvékonyodva, benyúlnak a középső vonal¬ 
ban fekvő szaporító szervek és az oldalsó mirigyek közé és a hasi szi- 
vóka mellett fokozatosan elvékonyodnak. Ez a két nyúlvány kissé assy- 
metriás, a mennyiben az ivarnyiláshoz huzódú uterus mellett levő ág 
keskenyebb és rövidebb, mint az ellenkező oldalon levő, a hol az uterus 
kisebb területet foglalván el, a szíkmirigy jobban terjeszkedhetik. E középső 
mirigyből két szíkvezeték indul ferdén a szélek felé, a hol egyesülve az 
oldalsó mirigyek vezetékeivel, a petefészek mögött találkozik a test há¬ 
tulsó részéből jövő szíkvezetékekkel és a herék előtt harántvezetékké ala¬ 
kul, melynek közepén tojásdad formájú tömlő : a szíktartó van. A hosz- 
szant futó szíkvezetékek szintén sajátságos kinézésüek, a mennyiben négy 
ívformájú kanyarulatot tesznek és a sűrűbb mirigyrészleteknek megfele- 
lőleg öblös tágulatokkal vannak ellátva. Legszembeötlőbbek ezek a test 
elülső és hátulsó részéből jövő vezetékek találkozási helyén, vagyis a 
harántvezeték két oldalán. 
Petéi nagyok, de az uterus kicsinysége folytán aránylag kisszá- 
muak. Hosszaságuk 130 /*, legszélesebb átmérőjük 85 a. Héjuk sárgás¬ 
barna s ennek tulajdonítható, hogy a méh csavarulatai, petékkel való 
megtelődésükhöz képest, barnás, helyenkint csaknem feketés színűek. 
A kiválasztó készülék oldalsó ágai a garat mögött ismerhetők fel, 
a hol harántcsatorna utján összekötve, kanyargósán haladnak hátrafelé 
a szíkmirigyek alatt. A test hátulsó részében a herék mögött közös 
törzszsé egyesülve, egyenlőtlen tágasságú csatorna képében, egyenesen a 
középső vonalban haladnak és a test végén hólyagszerűen kitágulva, a 
foramen caudalén át kifelé szájadzanak. 
1898-ban nagy kócsag ( Ardea alba L.) közös epe vezetőjében három 
példányban találtam. 
