Dl RÁTZ ISTVÁN 
492 
Pegosomum spiniferum n. sp. (XYL tábla, 1. és 3. ábra.) 
Hossza 9—10 mm., legszélesebb átmérője 3 mm. Formája lándzsához 
hasonló, elül és hátul elkeskenyülő. Teste húsos, főleg a hasszivóka mö¬ 
gött, a hol duzzadt, elődomborodó. Színe sárgás, halavány vöröses árnya¬ 
lattal ; a hasszivóka előtt és a test oldalain szürkebarna. Dorsalis felülete 
kissé homorú és hasonlóan eloszló szürkebarna foltoktól tarkázott. Feje 
hátrafelé kiszélesedik, a mennyiben a fejszivóka mögött 0*17 mm. távol¬ 
ságban, gyengén fejlett gallérszerű peremet visel, melynek széleit egye¬ 
nes tüskék szegélyezik. E tüskék az egész fejet körülvéve, a dorsalis felü¬ 
leten összefüggő sort alkotnak, mig ellenben a hasi felületen e tüske¬ 
koszorú a garat két oldalán megszakad és 4—4 erősebb tüskében végző¬ 
dik, a melyek egymáshoz igen közel feküsznek. A tüskék nagysága 0*037— 
0*074 mm. között váltakozik. A dorsalis felületen lévők általában mind 
gyengébbek, mint a garat két oldalán látható 8 tüske. A koszorú mögött 
sekély nyakszerű behuzódás látható. A köztakarót finom hegyes, hátra¬ 
felé irányuló és szabályos sorokat alkotó tüskék fedik, a melyek közül a 
hasi felületen, közvetlenül a garat után következő 5—6 sorban lévők a 
legnagyobbak s hátrafelé kisebbednek. A dorsalis felületen e függelékek 
inkább kúpalaku kis szemölcsöknek látszanak. 
A fejszivóka végenálló, 0*13 mm. átmérőjű. A hasszivóka a test 
középső harmadában, mint harántul megnyúlt, tojásdadformájú s 1 mm. 
átmérőjű kiemelkedés látható, melynek közepén tojásdadalakú, vagy sza¬ 
bálytalan bemélyedés van. 
Az emésztőcsatorna a fejszivóka közepén levő szájnyílással kezdő¬ 
dik, melynek közvetlen folytatását a 0*42 mm. hosszú és 0*255 mm. széles 
kehelyszerű, hátul öblösebb, izmos falú garat alkotja. A villaszerűén oszló 
bélcsatornát a szíkmirigyek eltakarják s így csak a test szélein, a hol az 
acinusok nem feküsznek olyan sűrűn, ismerhető fel az helyenkint, to¬ 
vábbá a szíkmirigyek vége felé látható, a mennyiben egészen a test végéig 
elnyúlik. 
Az ivarnyilás a hasszivóka előtt van. A cirrus és cirrusburok egyes 
példányokon kifordítva, aránylag hosszú, vaskos, izmos, csőszerű nyúl¬ 
vány alakjában ismerhető fel. A herék a női szaporító szervek mögött,- a 
test hátulsó felében egymás mögött vannak elhelyezve, s egyenlőtlen 
nagyságúak, a mennyiben az elülső nagyobb s harántúl megnyúlt, míg 
a hátulsó inkább gömbölyded ; széleiken sekély bevágások ismerhetők 
fel, melyektől kissé lebenyes kinézésűek. Az uterus közvetlenül a has¬ 
szivóka mögött látható, mint gyengén fejlett, nehány kanyarulatot tevő 
tágas csöves szerv. Mellette találjuk oldalt a petefészket, részben az 
uterus által elfedve. A szíkmirigyek erősen fejlettek és hasonló elhelye- 
