ADATOK A RUSCUS-GÉNTJSZ VEGETATIV SZERVEINEK ISMERETÉHEZ. 
487 
Math, és Természettud. Értesítő, XXL, 1903, p. 177—189), legyen sza¬ 
bad a Ruscus-phyllocladium kérdését a jelen alkalommal bővebben tár¬ 
gyalnom. Abban a helyzetben vagyok, hogy számos önálló morphologiai 
és ontogenetikai vizsgálat eredményeit közölhetem, melyek alapján a 
Ruscus-phyllocladium kérdése véglegesen tisztázható. A mi a kérdés ana¬ 
tómiai oldalát illeti, vizsgálataim idevágó eredményeit csak egész rövi¬ 
den foglalom össze, mert azok említett dolgozatomban már közzé van¬ 
nak téve. 
Minthogy hazánkban csak a Ruscus aculeatus és fí. hypoglossum 
nevű fajok fordulnak elő s alkalmas anyagot leginkább csak e fajokból 
gyűjtöttem, azért főleg erre a két fajra kell hivatkoznom, de a harmadik 
fajról, a R. hypophyllum-ról is megemlékezem. 
A Ruscus-phyllocladium morphologiájára vonatkozó fő tudnivalókat, 
valamint az idevágó irodalmat Celakovsky foglalta össze (Rozpr. ceské 
Akad. II., szerző referátuma az ENGLER-féle Bot. Jahrb. XVIII. kötetében, 
Literaturb. p. 30—34). Azért az általánosabb ismert vagy Celakovsky 
idézett művében alaposan tárgyalt morphologiai sajátságokra bővebben 
nem terjeszkedem ki ; inkább csak arra szorítkozom, a mi ontogenetikai 
szempontból is fontos, s a mi a legnyomósabb bizonyíték a kérdéses 
szerv valódi természetére nézve. Igen fontos körülmény, hogy a Ruscus- 
phyllocladiumot sterilis állapotban is meg tudjuk Ítélni. Olyan bizonyí¬ 
tékok szükségesek, melyek akkor is érvényben maradnak, ha nincs virág, 
a melynek elhelyezése a phyllocladiumon a legismertebb bizonyíték a 
mellett, hogy szárképlettel van dolgunk. Különben a virág jelenléte még 
nem megdönthetetlen bizonyíték, a mennyiben sokan azt vallják, hogy a 
fertilis, azaz virágot hordó phyllocladium összetett szerv, mely szárképlet 
és levéllemez összenövéséből áll ; a sterilis phyllocladiumot az illetők 
tisztára levélnek tekintik, a fertilis phyllocladiumot pedig a Tilia hasonló 
virághordó szervéhez hasonlítják, a hol csakugyan szár- és levélképlet 
összenövésének esete forog fenn. 
1. Az egyszikű növényekre vonatkozó általános szabály értelmében 
minden szárhajtás szárképlettel fejeződik be, nem pedig levéllel. Már 
Irmisch megemlíti (Beitr. z. vergi. Morphologie der Pflanzen, in : Abh. d. 
Nat. Ges. Halle, III. p. 107—144., tab. V— VII.), hogy péld. a Polygo- 
natum szárán a legfelső, látszólag csúcsállású levél hónaljában apró kis 
kúpalakú képlet van, mely a szár egyenes folytatását képviseli s azt 
betetőzi; ez a szár utolsó, elcsenevészedett szártagja. Megesik, hogy a 
szárhajtást befejező csúcstagot nem találjuk meg; esetleg külső mechani¬ 
kai behatások folytán le is kophatik. Azonban ha kellő óvatossággal 
kutatjuk s még elég fiatal szerveket vizsgálunk, csakhamar ráakadunk. 
Ép olyan szabályszerű jelenség az is, hogy főtengelyről elágazó oldalág 
