ADATOK A RUSCUS-GENUSZ VEGETATIV SZERVEINEK ISMERETÉHEZ. 
489 
lítőleg párhuzamosan haladnak. Ezek a szár éleiben lépnek fel. Ha e 
jelenséget ismerjük, könnyen be fogjuk látni, hogy a fenti esetben edény¬ 
nyalábok hamar utat találnak a lemezszerű oldalkinövésbe s így ezek 
anatómiai szerkezetük tekintetében is igen megszilárdulhatnak. 
3. A szár fiatal, zsenge korában van egy időszak, a mikor tartólevél 
és phyllocladium még egyenlő nagy s hasonló alakú, körülbelül 6—8 mm. 
bosszú (a Ruscus hypoglossum- on). Ebben az esetben igen nehéz eldön¬ 
teni, hogy mit tekintsünk levélképletnek, mit szárképletnek. Az alakra 
nézve van ugyan némi csekély eltérés, de az semmit sem bizonyít. Ép 
úgy az sem határoz, hogy az egyik (a tartólevél) vékony, bártyanemű, a 
másik pedig vastag, húsos. Már többet nyom a latban a kölcsönös elbe- 
lyeződés, mert az alsót inkább levélnek, a közvetlenül fölötte állót inkább 
ágnak minősíthetjük. A legfeltűnőbb különbség azonban az edénynyalá¬ 
bok lefutásában nyilvánul, melyek «erek» alakjában szabad szemmel is 
láthatók: A tartólevélbe bárom, egymástól független edénynyaláb lép be 
külön-külön, míg ellenben az ágképletnek megfelelő phyllocladiumba 
egyetlen egy «ér», azaz középhenger lép, mely csak a phyllocladiumon 
belül ágazik el s annak begyén ismét egybe olvad. 
4. Vizsgáljuk meg a Ruscus aculeatus hajtását abban a korban, a 
mikor még egy erős, körtealakú, vagy 2—3 cm. bosszú rügyet alkot 
3. ábra. A Ruscus aculeatus vegetativ haj¬ 
tási rügye, az öt allevéltől megfosztva. 
A három felső allevél hónaljában 1—1 
oldalrügy van. A száron az első szár¬ 
csomó három tartólevele látható, melyek 
magnkba zárják a szár többi részét. Gyen¬ 
gén nagyítva. 
a bed 
4. ábra. Egy allevél (a) és két tartólevél (b, ej ; 
ez utóbbiak közül az egyik erősebb, tagolt, a má¬ 
sik pedig gyengébb, egytagú oldalrügyet takar ; 
d= a tagolt rügy két első tartólevele egy-egy rü¬ 
gy ecskével. Gyengén nagyítva. 
(3. ábra). Kívülről befelé haladva, a következő szerveket találjuk rajta. Az 
egészet először is két váltakozó (Va állású), sokerű, erős allevél födi, me¬ 
lyeknek köralakú nyomuk van ; ezek még sterilisek, azaz hónaljukban nin¬ 
csen oldalrügy. A harmadik, a két elsőhöz hasonló allevél (4. ábra, a) 
hónaljában gyenge rügy van. A negyediknek hónaljában valamivel erősebb 
s egy utána következő (mindig Va állású) allevél hónaljában még nagyobb 
