Dì BERNATSKY JENŐ 
492 . 
és R. hypoglossum) meglehetősen megegyezik egymással; némi különbség 
csak abban mutatkozik, bogy az első években a R. hypoglossum évi 
rhizomahajtásán nem ritkán csak egy allevél támad. Az utóbbi faj egy¬ 
általán kezdettől fogva gyengébb, allevelei kisebbek, a mag hamar leesik 
róla s elpusztul s a rhizomahajtásai gyengébbek. Ezeket nem tekintve 
azonban éles különbség tapasztalható a földfeletti szár kifejlődésében. 
A Ruscus aculeatus földfeletti szára az első évben már is számos 
tagból (intemodiumból) áll (1. és 2. ábra). A földfeletti szár első szárcsomó¬ 
ján a legtöbb esetben örvös állású tartó leveleket s ezek hónaljában egy- 
egy oldalrügyet találunk. Fölöttük még több, rendesen csavarosán szórt 
állású tartóleveleket s mindegyikben cg y -egy rügyet találunk. Az összes ol¬ 
dalrügyek a száron, valamint a szár legutolsó tagja is phyllocladiumokká 
nőnek ki. Az illető rügyek csak egyetlen egy tagból állnak, levélképletet 
nem hoznak létre, hanem széles lemezalakot öltve phyllocladiumokká 
fejlődnek. A második esztendei szár az elsőtől abban különbözik, hogy 
egyik-másik oldalrügye, különösen az első örvben állók közül valamelyik, 
erősebb mint a többi, egynél több tagból áll s megfelelő számú tartó¬ 
levelet, mindegyikben egy-egy másod-, illetőleg harmadlagos elágazású 
oldalrügyet hoz létre ; saját tengelye erősen megnyúlik s rendes, vékony, 
hengeridomú ággá nő ki, míg a rajta fellépő rügyek a szár többi csÖke- 
vényes rügyéhez hasonlóan csak egy tagból állnak s phyllocladiumokká 
válnak ; úgyszintén csúcstagja is az általános szabálynak megfelelően 
phyllocladiummá válik, mely alatt természetesen nincs levél. 
A Ruscus hypoglossum legidősebb szára is csak olyan egyszerű fej - 
lödésű, mint a R. aculeatus első évi szára. Fiatalabb szára pedig abban 
tér el, hogy még sokkal kevesebb elágazódás, kevesebb oldalrügy és tartó¬ 
levél támad rajta. A Pi. hypoglossum fiatal példányain a legtöbb esetben 
azt találtam, hogy a földfeletti száron csak egy tartólevél van, úgy hogy 
tehát az egész földfeletti szár két intemodiumból állott. Az itt is szigorúan 
érvényes szabály értelmében, mind a tartólevél hónaljában keletkező 
rügy, mely mindig egytagú, mind a szár csúcstagja is egy-egy phyllocla¬ 
diummá alakul át. Tehát legtöbbször két phyllocladiumot hordó szárral 
találkozunk, melyek közül az egyik alatt van tartólevél, a másik alatt 
nincs; az előbbi oldalágnak, az utóbbi a főtengely csúcstagjának felel 
meg. Ritka esetben olyan szár is akad, mely egyáltalán el nem ágazik, 
hanem egyetlenegy tagból áll. Az említett szabály kivételt nem tűrő szi¬ 
gorúsága itt is nyilvánul, mert az ilyen szár, mint csúcstag, felső részé¬ 
ben phyllocladiummá szélesedik ki s csak alsó része marad nyélalakú. Az 
ilyen szerv alsó, nyélhez hasonló és felső, lemezszerű része között semmi¬ 
féle éles határ nincs, az egyik a másikba közvetlenül átmegy. A Ruscus 
hypoglossum, ezen el nem ágazó, phyllocladiumos szára külsőleg nagyon ha- 
