494 
Dl BERNATSKY JENŐ 
mesophylljük alig van, asszimilálást nagyon keveset vagy semmit sem 
végeznek, egy szóval lomblevelekké nem fejlődnek ki. 
Mind Al. BRAUN-nak idevágó, Keinke dolgozatában (Die Assimilations¬ 
organe der Asparageen, Pringsh. Jahrb. f. w. Bot. XXXI, 1898, p. 207-— 
272) idézett szavaiból s ugyan e helyen közölt rajzból, mind pedig 
AsKENASY-nak Goebel Organographiájában (II, 633) ismertetett megfigye¬ 
léseiből azt veszem ki, hogy ha az illető kérdéses szervek, melyeket a 
Danae (Ruscus) racemosa nevű fajon észleltek, csakugyan tőből, azaz 
rhizomán eredő lomblevelek, ezek a monocotyl növények, különösen a leg¬ 
közelebbi rokon fajok és génuszok általános ontogenetikai-morphologiai 
szabályaival nem találkoznak. Ugyanis általános szabály az, hogy vege¬ 
tativ, különösen földalatti hajtáson legelőször gyenge, majd fokozatosan 
erősebb s végül legerősebb, legnagyobb levelek támadnak; az egy haj¬ 
táson egymásután következő levelek fejlődésük mértéke szerint haladó 
sort képeznek. Ha tehát egy hajtáson allevelek és lomblevelek vannak, 
akkor az összes allevelek alul, az összes lomblevelek felül foglalnak 
helyet, de egymást felváltva, lomblevél után allevelet, ismét lomblevelet s 
allevelet s így tovább, nem találjuk azokat elhelyezve. Földfeletti, különö¬ 
sen pedig virágot hordó hajtáson az egymásután következő levelek sokszor 
fokozatosan gyengülnek, tehát szintén sort képeznek, de ugrásnak itt 
sincs helye. A fönt említett adatok szerint pedig az észlelt növényeken 
egy-egy tartólevél és egy-egy «lomblevél » egymást felváltva következtek 
egymásután. Ezt a jelenséget csak azzal lehet magyarázni, hogy a lomb¬ 
leveleknek nézett szerveket a R. hypoglossum el nem ágazott szárához 
hasonló caulomképletnek tekintjük s a számos, el nem ágazó szárképlet 
fellépését a rhizoma intenzív elágazásával magyarázzuk. 
III. A phyllocladiumok száma, elhelyezése, alakja és anatómiai 
szerkezete alapján a Ruscus- fajok egymás közötti rokonságára vonatko¬ 
zólag phylogenetikai következtetéseket is vonhatunk. 
A Ruscus hypoglossum idősebb szárán rendszerint 6—24 phyllocla- 
diumot találunk, melyek mind a főtengelyen erednek. Ezzel szemben a 
R. aculeatus szárán már a fejlődés első évében közel ugyanannyi, 6—15, 
hasonló elhelyezésű phyllocladium van ; később a phyllocladiumok 
száma tetemesen gyarapodik s azok oldalágakon is támadnak. Tehát a 
R. aculeatus idősebb, fertilis szára sokkal fejlettebb, mint a R. hypo¬ 
glossum -é, sőt már első évi szára hasonló szerkezetű mint a R. hypo¬ 
glossum idős, fertilis szára. A két faj phyllocladiumainak morphologiai és 
anatómiai tulajdonságaira nézve általán kiemelhetjük azt, hogy a Ruscus 
aculeatus phyllocladiuma általában erősebben xerophil jellegű; különösen 
tövises volta és mechanikai rendszerének intenzív kifejlődése szökik 
szembe. Mindez arra utal, hogy a Ruscus aculeatus- 1 fejlettebb, előbbre- 
