Frllkj.rbodr. 
29 
imellem sig: det andet, ftildkomnerc og Benene tydeligst analoge, Kjæberne, 
i hvis fire Hovedafdelinger uden Vanskelighed Hofle (Hængsel), Laar (Stam¬ 
me og Pal p es ty k ke^, Skinnebeen (^Flige^ og Fod (Pal[)e) kunne gjen- 
kjendes: det tredie endeligt udgjor Underlæben, som bestaaer af to sam- 
menvoxne Kjæber. 
A. Overlæben. 
%. 5. 
Overlæben, eller str. s. d. Læben (^labruni), er en mere eller min¬ 
dre firkantet eller trekantet og oftest bevægelig Plade, som med et hudagtigt 
Led er heftet til Mundskjoldcts forreste Band; don bedækker Mundhulen oven¬ 
til og ligger imellem Roden af Kindbakkerne. Sædvanligst er den hornagtig; 
dog træffes den undertiden bliid og hudagtig hos saadanne Fritkjæbede, som 
nære sig af Safter; hos andre er den fastvoxen til eet Stykke med Mundskjoldet. 
Dens forreste Rand er almiiidcligen cilieret eller ogsaa forsynet med et Antal 
længere Læbebdrster, og undertiden mod en lindet Forlængelse; sjeldcnt er 
den ganske ret, sædvanligen mere eller mindre indbugtet, tandet, fliget, lappet 
o. s. V. Hos de fleste Fritkjæbede ligger Overlæben i samme Plan som Mund¬ 
skjoldet; sjeldnere danner den en stump Vinkel ined dette. 
B. Kindbakker n e. 
§. 6 . 
a. Kindbakkerne (inandibulae'), A, w*, m*,B, m«' og C, m*, m*, ere et 
Par enkelte krogformige Redskaber, som med deres bredere Rodende ere artikule¬ 
rede med Kinderne og Mundkrogene, og som bevæges vandret. De tilslutte 
Mundhulen fra Siderne og udfylde foroven det Rum, som efterlades af Overlæben 
til hver Side. — Deres Konsistens er oftest hornagtig, men de antage samme 
Beskaffenhed som Læben kos de Fritkja^bede, hvor denne er hudagtig. 1 Form 
nærme Kindbakkerne sig mere eller mindre den tresidige; deres ydre Flade (;r 
næsten altid krum, den indre udhulet; de ere sædvanligen tykkere ved Roden, 
og lobe fortil ud i en mere eller mindre skarp Spidse. Almindeligen ere de krum¬ 
mede indad, saa at Spidserne i samrnenhdiket Tilstand hos mange Slægter 
krydse hinanden; sjeldnere ere de nedadbojede, men meget sjeldent drejede opad 
eller udad. Storreisen afvexler overordentligt: de Riller, som nære sig af Rov, 
have dem oftest store og stærkt buede; men de storste Kindbakker træffes hos 
saadanne Slægter, som anvende dem til fremmode Ojemed, som hos Hannerne 
td at fastholde Hunnerne under Parringen. I Regelen er den ene Kindbakke 
ganske af samme Storrelse og Form som den anden; dog gives herfra nogle Undta¬ 
gelser, idet den ene og sædvanligst den venstre — enten overgaaer den anden i 
Stoiielse, eller afvigeri lændernes,Antal og Form. — Ere Kindbakkerne heclt over¬ 
dækkede af Læben, hedde de skjulte {sepultae\ i modsat Tilfælde frie (aper/ne). 
1). Deres nedersto Flade, Grundfladen, har i hvert af sine tre Hjerner 
en Porhdjning, Leddetap perne, af hvilke to saaledes komme til at ligge ud¬ 
vendigt, een ved hver Lude af den ydre Flades nederste Rand, og den tredie 
