48 
Carnlii. 
Af Overgange til andre fritkjæbecle Familier gives egenligt kun to. 
Den forste og nærmeste danner Omopliron til den lolgende Familie, Dytis- 
cerne, isa'r til Slægten Ilaliplus, og dette saavel ved sit Ophold i det vaade 
Sand paa Sobredder og Kroppens næsten kredsrnnde Form som fornemmeligen 
derved, at Forbrystbenets brede Spidse naaer heelt ud til Bagbrystbenet. 
Dog ikke alene Omopliron, men Karabernes hele Familie bar mange Affi¬ 
niteter til Dytiscerne, især i Mundens, Antennernes og Hudskelettets Byg¬ 
ning: begge Familier bestaae desuden udelukkende af Bovdyr; men et ibjne- 
laldcnde Skjelnemærke danner den sidste Families Svbmmcbeen. Og især 
bliver Dytiscernes indre Bygning derved afvigende fra Karabernes, at Urin¬ 
karrene ere enkelte og at Bagkroppens Ganglier ligge i Bryststykket. 
Den anden, mest babituelle, men iøjnefaldende Overgang, berede nogle 
Brachininer, især Dromius og Lebia, til Stapbylinernes Slægter Anthophagus 
og Lesteva, med hvilke de komme saameget overeens i Udseende — især 
paa Grund af den Hade Form og Dækvingernes Afstumpning — at gjen- 
tagne Gange Forvexlinger have fundet Sted bos de ældre Forfattere. Men 
Stapbylinerne kjendes let saavel paa Bagkroppens ikke sammenvoxne Bug¬ 
ringe og stedse hornagtige Ry gled som paa Mundens Bygning; og hos de 
to nævnte Staphylinslægter optræder endnu i Biojnenes Tilstedeværelse en 
adskillende Karakteer. 
II. Ydre Bygning. 
Kroppen er oftest allang og jevnt hvælvet paa begge Flader, under¬ 
tiden næsten valseformig (Scaritini), hos nogle derimod allang-firkantet 
(flere Pterostichini, Abax^ og nedtrykket (Brachinini^, hos andre ægformig 
eller ellipsoidisk (mange Amarer, Calathus); hojt hvælvet er den hos Za- 
brus, næsten kredsrund hos Omopliron. — Den er i det Hele taget nogen; 
en mere eller mindre tæt Ilaafbeklædning forekommer paa Oversiden hos 
Chlaenius, Panagaeus, Diaehromus, nogle Harpaler, nogle Bradyceller og 
nogle Brachinini, hvorimod Undersiden .sjeldent er tæthaaret. Regelmæssig 
og udmærket Skulptur forekommer ofte; en tæt Punktering over den slorste 
af Legemet vise Cicindela, Cymindis, Diaehromus, nogle Harpali, nogle Bra- 
dyceller, Chlaenius, Panagaeus, Licinus, Cychrus, Calosoma, mange Carahi 
og Elaphrus; — til Glathed nærme sig mest Masoreus, nogle Dromier, 
Olisthopus og Broscus. — F'arven er oftest sort, bruun eller metallisk, det 
Sidste ofte med udmærket Giands og Skjonhed; Benenes Farve gjennemld- 
ber alle Nuancer gjennem Rddt og Bruunt fra Hvidguult til Kulsort eller 
glimrende Metallisk. — Tegning forekommer i Regelen hos Cicindela, Bra- 
