Carabi. 
49 
chinini, Diachromus, BradycelluSj Stenolophus, Amblychus, Panagaeus, Omo- 
phron; hos mange Arter af Ciilaeniiis og Bembidium; sjelden er den bos 
Anchomenus j Trechus, LeistuSj Ncbria og NotiophiluSj og hos de sidste af 
disse er den stedse meget indskrænket; som Varietet forekommer den hos 
Chvina. — Sammenholdes Navnene af de som Exempler paa Beklædning, 
Punktur og Tegning anfbrte Slægter, vil det falde i Ojnene, at disse tre For¬ 
hold ikke sjcldent optræde i Forening. 
De Slægter, hvori de mindste Arter forekomme, ere Trechus, Bembi¬ 
dium, Bradycellus, Stenolophus, Dyschiriiis og Dromius, af hvilke nogle kun 
ere een Linie lange eller endnu mindre; de storste Arter indeholde Calo- 
soma, Cychrus og Procrustes, af hvilken sidste Slægt den indenlandske Art 
kan opnaae en Længde af indtil tyve Linier. Men Mængden af Karaberne 
ere imellem tre og sex til syv Linier lange. 
Hovedet bæres noget nedbojet; et lodret Hoved har Cicindela, et 
næsten lodret Elaphrus. Det er i Regelen indfojet; tilbagetrukket er det 
hos Omophron, frit hos Odacantha. En tydelig Halsring optræder hos Oda— 
cantha, en Sammensnoring af Baghovedet hos Cicindela, nogle Brachinini, 
tildeels hos Sphodrus, og meget tydeligt hos Loricera, Panagaeus og Patrobus. 
Issen og Ansigtet ere oftest jevnt hvælvede, sjeldnere flade eller endog 
udhulede: det Sidste er Tilfældet hos Cicindela, Elaphrus og Notiophilus; 
Mundskjoldets bageste Rand betegnes ofte af en Tveriure og dets forreste 
Rand er enten ret eller noget indbugtet, tandet hos Dyschirius; hos Mæng¬ 
den af Karaberne ligger paa hver Side af Panden en smal Fordybning, som 
fortil stoder til Mundskjoldets bageste Rand, og som man kunde kalde Pan- 
degruber. Antennegruberne ligge paa de smaa flade eller fordybede Kin¬ 
der foran Ojnene, ved hver Side af Panden, snart længere fremad (Ptero- 
stichus), snart meget langt tilbage (Notiophilus), men oftest midt imellem Oj¬ 
nene og Mundskjoldets forreste Hjorner. Mundkrogene ere skarpe, vinkel- 
formigc og fremstaaende. 
Oftest er Hovedet ovalt og lidt længere end bredt eller ægformigt. I 
Almindelighed er det halvt saa stort som Forbryststykket; mindre bliver det 
hos Dyschirius, Loricera og Panagaeus, stbrre hos de fleste Brachinini og 
hos Broscus; hos Elaphrus og Notiophilus er det ligésaa stort som Forbryst¬ 
stykket, hos Cicindela endogsaa stbrre; hos Odacantha er det frie Hoved 
bredere end Forryggen, og hos Licininerne udmærker det sig ligeledes ved 
Brede. Et mærkeligt Tilfælde finder Sted i Slægten Ambl)chus, hvor man 
