Cnrabi. 
H7 
Tungens Siamme, i Regelen firkantet med ligesfore Sider, er stedse 
af en sejg hudagtig Konsistens og synlig udenfor Hagen selv der, hvor Stiit- 
ten forbliver skjult; Undtagelse herfra danner alene Gruppen Cicindclini, hvor 
den er deelt i tvende noget divergerende tilspidsede Flige, som lægge sig paa 
Hagens Sidellige, medens derved Tungepaipcrnes Stammer komme til at staae 
frit i Hagebugten. Disse sidste ere kegleformige, kolleformige eller valse- 
formige med undertiden noget indbugtet Midte, og sidde sædvanligen ved 
Palpestykkets Sider paa dets underste Flade, sjeldnere (Dromius, Cychrus, 
Calosoma) berore de hinanden, oftere derimod efterlade de et smalt Stvkke 
af lungestammens Hud udenfor deres Sider (mange Harpalini, Broscus); 
oftest ere de parallele, mindre hyppigt fortil konvergerende (Odaeantha, Bem- 
bidium) eller noget divergerende (Elaphrus, Cychrus); deres Rodende hviler 
paa Tungestottens forreste Rand. Tungestammens Underside gaaer sjel- 
dent med nogen Som (Calathus, Harpalini, Anchomenus), men sædvanligen 
uden en saadan over i Tungen; i dette sidste Tilfælde fortsætter sig derfor 
Tungens Hornhud imellem Tungepalpernes Stammer heelt ned til Tungestam¬ 
mens forreste Rand, hvorimod i liirste rilfac'lde en lille Hornplade udskiller 
sig, som da enten ligger frit i Stammens Hud eller ogsaa med sine Sider 
stbder op til Tungepalpernes Stammer (Sphodrus, Calathus, nogle Anchome- 
ner, Bembidium, Elaphrus). I Form er denne stedse nogne og oftest hviel- 
vede Tungeslammens dversle Hornplade temmeligt forskjellig; den er fortil 
sædvanligt lige afskaaren, hos nogle Harpaler derimod spids, hos Amara, 
Broscus, Pterostichus, faphria, Calathus, Olisthopus og andre indhugtet; 
naar den slutter sig tæt til La'bepalpernes Stammer retter den sig i Form 
efter det Rum, som disse efterlade imellem sig; hos Leistus er den meget 
afvigende, trekantet, lille, tilspidset og fortil deelt i to læderagtige Hud- 
straaler, som divergerende tabe sig i Tungestammens Hud. Dennes Ovei-- 
side lægger sig derimod i Regelen med en los, undertiden tolliget Fortsæt¬ 
ning (som jeg har tegnet for Panagaeus) ud over Tungens Rod, og har 
ligeledes, især naar den er tofliget, en oftest firkantet nederste Hornplade i 
Midten. 
Den stedse hornagtige Tunge frembyder mere end nogen anden Deel 
af Underlæben gjennemgribende Forskjelligheder i Storrelse og Form. Med 
Hensyn til disse Forhold maa forst tages i Betragtning, hvad jeg ovenfor har 
sagt om dens Forbindelsesmaader med Stammen, og dernæst bemærkes, 
at den bos alle Karaber paa Cicindelinernes Gruppe nær, hvor den er halv¬ 
rund og skjult af Hagctanden, stedse paa Siderne er foroget med de hudede 
