Carabi. 
r>9 
Dyscliirius, Clivina, Stomis, Doliclius, Cychrus, Elaphr'is og Bletliisa; usæd¬ 
vanlig Korthed karakteriserer dem hos de ovrige Brachiniiier, hvor deres 
Spidser ere fremragende, samt Iios Harpahis, Amara, Broscus, Calatlius, 
Olistliopus, Loricera, Nebria, Calosoma, Procrustes og Carabus. Af Form 
ere de oftest smallere, men sjeldnere saa brede (de store Carabini, Loricera, 
Amblychus, Diachromiis) eller endog bredere end Tungen (Harpahis), og 
enten tilspidsede (Notiophilus, Nebria, Bradycellus, de smaa Scaritini, alle 
Brachininer med indtil Spidsen fastvoxne Bitunger), eller linieformige med 
s|)idse eller budte Ender; hvad Betningen mod Tungen angaaer, da ere de 
enten rette og lige fremstrakte (Masoreus, Dolichus, Broscus, Stomis, Lori¬ 
cera, Nebria, Bembidium, Blethisa), indadkrummede og divergerende (Oda- 
cantha, Demetrias, Dromius, Taphria, Cychrus, Patrobus, Elaphrus), rette og 
divergerende (nogle Bradyceller, Clivina, Olisthopus, Leistus) eller indad¬ 
krummede og divergerende (Zabrus, Amara); udadkrummede ere de aldrig. 
Deres Overllade er stedse nogen, ligesom deres Underside kun beklædt med 
Filt hos de ovenfor nævnte Slægter, hvor Tungebbrsterne erstattes af et 
storro Antal korte Ilaar; det er ogsaa kun hos disse samme Sla'gter samt 
hos llarpalus og hos Leistus, at stærkere og lige fremstrakte Smaabbrster 
findes indplantede Bilungernes hele Band, hvorimod denne hos do ovrige 
Karaber enten er ganske nogen eller ogsaa kun forsynet med et Antal af 
særdeles fine og korte liggende Haar, som da enten sidde paa den ydre 
Uand alene (Amara, Stomis, Taphria, Chlaenius, Amblychus, Cychrus), eller 
alene paa den indre Rand (Stenolophus, de smaa Scaritini, Bembidium, Ela¬ 
phrus, Blethisa), eller undertiden saavel paa Spidsen som paa begge Rande, 
(Patrobus, Anchomenus, Broscus). 
Skjbndt 1 ungepalperne almindeligviis ere noget kortere end Kjæber- 
nes Palper, gives der dog i de Heste af Familiens Grupper enkelte Slægter, 
hos hvilke de opnaae den samme Længde (Cic.indela, Masoreus, Zabrus, 
Olisthopus, Oodes, Nebria, hos Leistus ere de endog lidt længere); kortest 
i Forhold til det andet Palpepar ere Tungepalperne hos Bembidium, Cychrus, 
Loricera, nogle Harpaliner og nogle Brachininer, især Dromius, Demetrias 
og Odaeantha. Antallet af deres Led er tre*^. — liodlvddet viser paa meget 
*) Naar Latreillc CGen. Crust. et Ins. I, p. 1T2; — Ilist. nat. et Iconogr. des Coleopt. 
d’Europ. I, p. 28; — Fam. nat. du litajne unimal, p. 238, samt 11. a. Steder) angiver 
Tungepalperne at va;re firelcddede hos Cicindelinerne, da heroer denne Angivelse paa 
on Misltjendelse af disse Palpers Stammer, hvilke han af den frie Stilling i Hagebtiglen 
er hieven forledet til at antage for Tungepalpenics nederste Led. Mere kousektent men 
