Carabi. 
61 
Flade finder Sted hos Leistus, idet hiin bærer to lange Borster, denne deri¬ 
mod i sin hele Udstrækning or fiinthaaret. — Endekddel har Form, Stdrrelse 
og Bckla'dning tilfadles med Kjæbepalpernes Endeled; Undtagelser herfra 
danne Leistus, Zabriis og de Heste andre Pterostichiner samt alle Chlaeniiner, 
hvor det er noget længere, Dyschirius og Clivina, hvor det er noget mindre 
og udentil tilrundet medens hiint er ret; Taphria, hvor det er dxeformigt 
med tre Borster paa hver Side medens hiint er valseformigt og nogent: 
samt Amblychus endeligen, hvor det er ovalt medens hiint er længere og 
mere valseformigt*). 
Antennerne have den samme eller, oftere, en noget storre Længde 
end Hovedet og Forryggen tilsarnmentagne, og deres normale Form er den 
bbrstefornvge eller traadformige med kblleformige eller næsten cylindriske 
Led. — Det lille kegleforinige eller kugleformige Rodled er stedse skjult i 
Antennegi’uben. — Skaftet er uden Undtagelse, om end ikke altid det længste 
saa dog stedse det tykkeste, og altsaa i det Hele taget det stdrste af alle 
Leddene. Det bærer sædvanligen nogle faa bevægelige Smaaborster, men 
er aldrig tæthaaret; det er stedse kolleformigt og enten ret eller lidt tilbage- 
•) Da man forhen kun ufuldkomment synes at have undersfigt det nederstc Par Munddele 
hos Elcutheratcrne, saa maatte, med Hensyn til Theorieu af Sammensætningen og de 
sammensættendc Deles Betydning, den her givne Skildring af Underlæben, hvoraf alle¬ 
rede dette Verks Side Si har meddeelt et svagt Omrids, betydeligt komme til at afvige 
fra næsten alle Anatomers, for ikke at tale om Burmeister og Straus-Durckheim, 
hvis Fremstillinger af aiundorganerne overhovedet forekomme mig at hiire til de mindre 
tilfredsstillende Partier af deres bekjendte Verker. Derimod finder jeg i Dr. Erich- 
sons td nyeste Arbejder, som just nu cre mig tilkomne, saavel Erkjendelscn af Tungens 
Betydning som Fortsættelse af Spiseroret Icjlighedsviis yttret (lid/, der Mark Brand. 
I, 339; — i Anledning M. de Tb ions forunderlige Afhandling om aiunddelene hos 
Stenus i det franske entomologiske Selskabs Annaler) som ogsaa Underlæbens Sam¬ 
mensætning af fire Led hos alle Insekter antydet {Genera et Spec. Staphijlinor. /, 10'), 
saaledes som man kunde vente det af en saa udmærket grundig Naturforsker. Den Eneste 
imidlertid, som har indladt sig paa en detailleret Skildring af Karabernes Underlæbe, er Bl. 
Solier i Marseille (i hans “Oiscroation« sur les genres Aptinus, Pheropsophus et Bra- 
chiims" og „Observations sur le genre Vitomus” i Aargangcne 183.3 og 1834 af det 
franske entomologiske Selskabs Annaler). Denne Forfatter er ustridigt en heldig og 
færdig Undersiiger, men synes (maaskee af Blangel paa tilstrækkelige anatomiske Kund¬ 
skaber i Almindelighed) undertiden ikke rigtigt selv at vide, hvad det er, han seer, og 
navnligen antage hans ellers saa smukke Figurer derved et ikke sjeldent monstrdst Ud¬ 
seende (det Samme forekommer mig at være Tilfældet med hans ellers grundige og 
omfattende Undersdgelser af de heteromere Eleutherater). Hvad jeg kalder Underlæbens 
Stiitte, hedder hos BI. Solier “membrane contraetHe, liant la languette au menton’’; 
— for Timgepalpernes Stammer, som cre “renflemens de la languette, servant d’appui 
d ses palpes”, bringes Benævnelsen “pkysaglosses” i Forslag; — Tungen selv og Stam¬ 
mens Jlornplado kalder han blot: “parties plus epaisses de la languette”; — Stammen 
betragtes som den egeulige Tunge. 
