94 
Udacantlia. 
Dækvingerne ere hvælvede, noget mere end halvanden Gang længere og næsten 
dobbelt saa brede som Forryggen, saaledes at derved deres fuldkomment afrun¬ 
dede Skuldre blive meget fremstaaende; Siderne ere næsten parallele og vise en 
svag Indbugtning ovenfor Midten; de bagesto HjOrner ére næsten retvinklede og 
den noget fremtrædende brede Spidse afrundet; den lader Bagkroppens yderste 
Ring blottet. Vingerne ere fuldkomment udviklede. 
Laarene synes noget uforholdsmæssigt tykke; de ere alle lige lange og teen- 
formige med smalle Ender. Skinnebenene ere linieformige med svagt udvidede 
Ender og flint haarede Sider; de forrestes Indsnit befinder sig næsten heelt nede 
ved Spidsen og er ikke dybt: Tornen ved Aabningens Begyndelse saavelsoin alle 
Sporerne ere meget korte og fine. Foddernes tivcrste Led er valseformigt, de 
to fblgende korte og trekantede, det næstyderste meget lille og omvendt hjerte¬ 
dannet; Klolcddet er tykt, med korte og stærkt krummede hele Kloer. 
Bagkroppen er forlænget-flrkantet; Bugen hojthvælvct, med brod, bagtil til¬ 
rundet yderste Bugring, som bærer en Række Smaagruber indenfor Randen. 
Af de faa Arter, man har henfdrt til denne Slægt, er den nedenfor beskrevne 
sandsynligviis den eneste ægte Odaeantha: den er udbredt over det nordlige og 
mellemste Europa. 
ODACANTHA MELANURA. 
Tab. II, Fi(j. B. 
Yiridtajanea, antennarum basi, pedibus, peclore elytrisqve testaceis: his apics 
nigrocyaneis. 
Blaagron; Antennernes Rod, Benene, Brystet og Yingedækkerne mbrkegule: 
de sidste med sorteblaae Spidser. — 25-3 Lin. 
Synon. Linn. Syst. Nal I, II. 020, 6 . — Attelabus melanurut. 
Fabr. Sysl. EIcuth. I, 228, 1. — Odaeantha melamira. 
Gylt. II, 177, 1. — 
Schbnh. Syn. Ins. I, 2.‘!6, 1. — 
O I iv. Enl. III, 35. 113, 159. Tab. 1 Fig. 7, a, b. — Carabus anguslahii. 
Panz. Fn. Gcrin. Fase. 10, Fig. 1. — Cicindela anguslata. 
Hovedet metalglindscude biaagront med en dyb Længdegrube paa hver Side 
imellem Antennerne og et tilrundet, mere eller mindre dybt Punkt paa hver Side af 
Panden; Munddelene brune; Antennernes tre fdrste Led og det fjerdes Rodende 
gule, de fdlgende matsorte. — Forbryststykket dybt rynket-punkteret, matglindscnda 
grdnt; Ryggens Midterende meget utydelig; indenfor den bageste Rand bemærkes et 
svagt Tverindlryk. Den hele dvrige Deel af Bryststykket tilligemed Dækvingerne 
blegt rddgule, de sidste flint stribet-punkterede med en stor, fortil afrundet Plet af 
sorteblaa Farve, som indtager de Lageste indvendige HJdrncr, men ikke berorer Side¬ 
randen. Benene ere gule. Laarenes Spidser og Fddderne metalsorte. Bugen er mc- 
talglindsende blaagron. 
Man finder denne smukke Bille ved Bredden af Aaer og Soer, især paa 
saadanne Steder, hvor der voxer Riir; den sidder ofte paa disse. SkJOndt sjelden. 
