Lcbiu. 
103 
li. L e b I a Don, 
Antennerne traadfurmige, de olte yderste Led tykkere end de ovrige; det na^slydersle l'o<U 
led dybt kldtlet, tolliget (dj. 
2. LEIilA CRUX MINOR. 
Cokopteris rufis, cruce nvjra. 
Dækvingerne rode med en sort Korstegning. — Lin. 
SVNON. Linn. Fn. Sv. n. 809. — Cnrabus cnix minor. 
Miill. Prodr. 7fi, 813. — 
Fabr. Syst. Eleulb. I, 202, 177. — 
Schonh. Syn. I, 210, 239. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 181, 3. — Zebia crxs minor. 
Dej. Spee. I, 261, 9. — Zebia erux minor. 
Afbildn. Panz. Fn. Gorm. 16, Fig. 2. — Carabus erux minor. 
Glindscndu sort; Antennernes tre fdrslc Led og Roden <nf det fjerde, Struben, 
Forbryststj'kket, de Dele af Vingedækkerne, som den sorte Tegning ikke indtager 
og Benene rode, de sidste med sorte Laarspidser og Fiidder. — Hovedet af ligestor 
Brede og Længde, Hovedskallen dybt men ikke tæt punkteret; Panden bar en lidet 
mærkelig Grube til bver Side. — Forryggen omtrent af samme Længde som Ho¬ 
vedet, men en Trediedeel bredere, fladt hvælvet og bestrdet med fine Punkter^ 
som midt paa Skiven omkring den svage Rende ere meget adspredte, men henimod 
de bredt nedtrykkede Siderande og bagestc Rand blive tættere og dybere; de bageste 
Hjdrncr ere lidt opadbdjede, retvinklede og skarpe. — Dækvingerne tre Gange 
længere og nedenfor Midten næsten tre Gange brodere end Forryggen, fladt hvælvede, 
henimod Spidsen skraat nedadgaaende og dybt nedtrykkede omkring Rygpladen i 
Skuldrene langt mere fremstaaende end hos den foregaaende Art, Siderne og det 
ydre Baglijorne jevnt tilrundede, den bageste Rand noget indbugtet: Striberne svagt 
indtrykkede, tæt men yderst flint punkterede. Mellemrummene brede og flade med 
etdiclte omstriiede, kun under cn skarp Lupe synlige Punkter: langs med Sidekanten 
og den bageste Kant strækker sig en Række adspredte Smaagruber, og to lignende 
befinde sig midt paa det tredic Mellemrum. Den sorte Tegning opstaaer derved, at 
den sorte Som fortil omkring Rygpladcn danner en stor trekantet Plet og lidt neden¬ 
for Midten udvider sig til et bredt Tverbaand, som tæt ved Sdmmon er bredest, i. 
Midten af hvert Vingedække bliver smallere og derpaa atter udvider sig, idet det naaer 
og indtager Sidekanten; fra denne udsender det derpaa bagtil en smal Linie, som 
fortsætter sig benåd Baglijornet og den bagestc Rand, indtil den atter naaer Søm¬ 
men. — Da Sømmens sorte Tegning ofte afbrydes foran Tverbaandet, kunde Vinge¬ 
dækkerne ogsaa beskrives som røde med en sort trekantet Plet ved Rygpladen, og 
deres bagestc Halvdecl kaldes sort med cn stor tilrundet rod Plet paa hvert ovenfor 
Spidsen. — Mellcmbryststykkcts, Bagbrystets og Bagkroppens Brede tilligemed Vin- 
gedækkernes i Forhold til denne sidste staaendc Størrelse meddele Arten et Stæregent 
kort og bredt Udseende, idet Hovedet og Forbrystet synes uforholdsmæssigt smaa. 
Den forekommer under samme Forhold som den foregaaende Art, men er 
meget sjelden. De faa Individer, hvis Fund er kommen til min Kundskab, ere 
tagne omkring i Sjælland i Enge og paa blomstrende Umbelluter, og paa Falster 
ved Stubbekjobing. 
