Cjriniiidis. 
ior> 
og omtrent en halv Gang bredere; Skuldrene ere fremstaaende men stærkt af¬ 
rundede, de svagt tilrundede Sider næsten parallele, Oversiden saa godt som flad; 
de bageste HjOrner gaae næsten over i Siderandens Runding, saa at Sdnihjor- 
nerne komme til at danne den most fremtrukne Deel af Spidsen, der cgcniigen 
kun forsaavidt vedligeholder Gruppens Karakteer, som den lader Bagkroppens 
yderste Ringe hlottede. Vingerne mangle ofte. De linieformige Skinnebeen ere 
censformigt tæt behaarede, det forreste, noget tykkere Par, imidlertid kun paa 
den indvendige Side; Sporerne ere lidt tykkere men forholdsviis noppe længere 
end hos de foregaaende Slægter. Don svage Udvidelse af Hannens ForfOdder 
omfatter kun de tre Overste Lod. De Tagger, hvormed Kloernes nederste Rand 
er bevæbnet (_m), ere langt kortere end hos Dromius og Lebia. 
Arterne af denne Slægt ere Karaber af MiddelstOrrelse med tæt og udbredt 
Punktur, tynd Behaaring, næsten udelukkende brune Farver og smudsigt rod eller 
guul Tegning, som hos de fleste i Skikkelse af firkantede Pletter indtager Dæk¬ 
vingernes Skuldre; Benene og Antennerne ere stedse lysere end Kroppens Grund¬ 
farve. De ere udbredte i Europa, det nordlige Afrika, Nordamerika og Nordasien; 
Opholdsstedet er næsten for dem alle paa Bjerge eller sandede HOjder. De 
fleste ere meget sjeldne. 
1. CVSIINDIS MACULARtS. 
Tab. III, Fiy. C. 
Fusca pubescens; elylris subconve.ris punetatissimis, tenue striatis- macula hu- 
merali, margine jrunctoqve ante apiccm pallide ferriigineis. 
Bruun, pinthaaret; Vingedæltkerne padl hvælvede, tæt punkterede, pinlstribcde: 
tn Skulderplet, Randen og et Punkt ovenfor Spidsen blegt rustgule. — 3.J - 4| Lin. 
Synon. Dej. Spec. I, 213, 1.3. — Cxjmindis macularis Ma nne rli c i in. 
Fischer Eiiloinogr. Iinp. Russ. II, 2.5. Ill, 8. — 
Gyll. Ins. Sv. IV, te?, 1—2. — 
Schade Beskr. 21.5, 29. — Carabus humeralis Payk. 
Afbildis. Fischer 1. c. Tab. 3, Fig. 4. — Cymindis macularis, 
S tur in I). Fn. Ins. VII, Tah. CLXVI, Fig. C. — C. biiiotata. 
Anni. For Citatet af Scliaae kan jeg indestaae, da det grunder sig paa Undersdgelsen 
af el af hans egne ICxeniplarer. 
Hovedet antager paa Grund af det fremtrædende Ansigt en noget forlænget Form; 
med Undtagelse af Ansigtets Midte, Struben og Baghovedet er Hovedskallen overalt 
besat med dybe og temmeligen tælstaaende Punkter; Farven er et klart Bruunt med 
Indblanding af noget Rddt: Baghovedet er morkebruunt, Struben, Munddelene og 
Antennerne rustgulc. — Bryststykket bar samme Farve som Hovedet; Undersiden er 
lysere med enkelte omslrdede finere Punkter, som staac noget tættere ved Forbryst¬ 
benets Rod og paa Bagbrystets Sider. Forryggen er punkteret paa samme Maade 
som Hovedskallen; den er omtrent saa lang som Hovedet, af noget stdrrc Brede end 
Længde, stærkt lilrundet paa Siderne fortil, bagtil indkneben og en Trcdiedeel smal¬ 
lere end ovenfor Midlen; den forreste Rand er jevnt indbugtet: Forbjdrnerne ere 
stumpvinklede, afrundede, og næsten vandrette: Bagbjdrnerne ere i boj Grad stump¬ 
vinklede med lidt fiernstaaendc ydersle Spidse, lidt opadbiijcde, og synes trukne 
