Dyscliirius. 
lis 
paa begge Rande, som ikke vise noget Spor til Rundtagger; de mellemste 
mangle den lange Sidetorn. 
Til denne Slsegt hfire nogle af vore mindste Karaber. Deres Farve er 
stedse sort med mOrk Metalglands^ Benene, Munden og Antennernes Rod ere 
sædvanligen rOdbnme. Hunnerne ere mattere farvede og undertiden næsten 
uden Giands. 
Paa faa Undtagelser nær opholde alle Arterne sig ved SOer og Vandsteder, 
som have sandede Bredder; de grave i Sandet med deres stærke Forbeen. 
1. DYSCHiniUS THORACICUS. 
Tab. IV, Fig. B. 
Aemus nitidus: elypeo tridentato: elytris subtiliter punciato-striatis, stria mar- 
ginali per basiii continuata; tibiis anticis aeule dentieulalis. 
Bl oncegliudsende; Mundskjoldel tretandet^ Vinyedeekkerne flint punkteret-stribede: 
Randstriben fortsat til Roden; Forskinnebemnes Tænder skarpt fremraaende. _ 
1J - 2 Lin. 
SviyON. Fabr. Sysl. Klouth. I, IZ.'i, 16. — Scariles Ihoracicus. 
Selibnh. Syn. Iiis. I, 128, 19. — 
Gyll. Ins. Sv. 11, 170, 3. — Clivina thoracica. 
Dej. Spee. 1, 426, 17. — 
Abreus i Tbons Arebiv, II. 2, CO, 10. — Clivina nigra (Hunnen). 
Eriebs. Kiif. AI. B. I, 36, 1. — Dgsekirius thoracicus. 
Undersiden metalglindsende morkegron. Oversiden hos Hannen klart broncefarvet, 
hos Hunnen mattere, undertiden sort; Antennerne malsorte eller mdrkebrune. Skaftet 
og oftest tillige Vendeleddet riidbrune: af samme Farve ere Struben, Mundkrogenes 
Rand, ftlundskjoldets Sidetænder og Munddelene med Undtagelse af Kindbakkernes 
yderste Spidse og Palpernes Endclcd, som ere sorte; Læben morkebruun, Forbjor- 
nerne undertiden rode; Benene smudsigt rddbrune. Laarene ofte mdrkere med svag 
Metalglands. — Panden har foran Alundskjoldets bageste Rand et dybt ujevnt Tver- 
indtryk; de mellem Pandegruberne og Ojnenes indvendige Rand indesluttede Folder 
ere middelmaadigen ophojede. — Forryggen næsten kredsrund og især ved Roden 
hojt hvælvet; den er fortil meget bredere end Hovedet er tvers over Ojnene; Ren¬ 
den er fortil svag, bagtil særdeles dyb; den dybt indtrykkede Stribe, som lober langs 
med den korte bageste Rand, har i Runden en Række yderst fine. Punkter; det for¬ 
reste maanedannedc Indtryk er mere eller mindre dybt og sædvanligen besat med 
svage Længderynker. — Dækvingerne ere nf samme Brede som Forryggen og henved 
tre Gange saa lange, hojt hvælvede, fuldkomment ægdannede, Rod og Spidse jevnt 
afrundede; de ere middelmaadigen dybt stribede, svagest ved Siderne og Spidsen; 
Stiibernes Punkter ere smaa, men tydelige, og blive svagere henimod Spidsen: i den 
tredie Stribe staae tre stdrrc Punkter; Randstriben er den dybeste af dem alle og 
fortsætter sig over den svagt fremspringende stumpvinklede Skulder i skraa Retning 
hen til Rodens Sdmhjorne. — Af de to forreste Sknmebeens Sidetagger er den dverste 
trekantet, den nederstc stdrre og spids. 
8* . 
