122 
Anisodaciyliia. 
Haarlag; det mellemste Par er lidt mindre udvidet end det fiirste, som er det i 
den Grad, at de fire Cverste Led tilsammentagne danne en aflang Plade: Grund¬ 
leddet er trekantet, andet og tredie Led næsten firkantede med afrundede ba- 
ceste HjOrner, det fjerde dybt kloflet for Insertionen af Kloleddet og ligesom de 
to foregaaende af langt storre Brede end Længde, 
Arterne ere af MiddelstOrrelse og synes udbredte over den hele gamle Ver¬ 
den og Nordamerika. Farven er sædvanligst sort med eller uden Metalglaiids. 
det Sidste er Tilfældet med den eneste danske Art. 
1. ANISODACTVLUS BINOTATUS. 
Tab. IV, Fig C. 
Niger, anlentiis basi rufo-ferrugineis, clgtris ante apicetn sinuatie. 
Sort, Antennernes Rod guulrdd, Yingedækkerne med en Bugt ovenfor Spidsen. — 
- Sj Lin. 
Synon. Fabr. Syst. Eleuth. I, 193, 12(5. — Carabus binotatus. 
Schiinh. Syn. Ins, I, 198, 17(5. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 122, 34. — Harpalus binotaUts. 
Dej. Spec. IV, 140, 6. — Anisodaclyliis binotatus. 
En vinget, i Form og Stdrrclse noget ubestandig Art. Temmeligt glindsendc. 
Antennerne ere brune med lysere Endeled, Skaftet og Vendeleddet guulrdde. Rust- 
fanede ere Munddelene med Undtagelse af Læben, Kindbakkerne og Hiigen, meget 
ofte ere Palpeleddeiie brune ved Roden, Kindbakkerne som oftest rddbrune paa Un¬ 
dersiden. — Med Undtagelse af de svagt indtrykkede men skarpt begrændsede korte 
Paiidegruber og del undertiden ved Siderne svagt paalaiigs rynkede Mundskjold synes 
Hovedet fuldkomment glat: undersdgt nojagtigen viser det sig imidlertid tæt besat 
med fine Punkter, til bvis Opdagelse dog en meget skarp Lupe udkræves; paa Pan¬ 
den staae midt imellem Oinene et Par svagt gjennemskinnendc riide Pletter, som 
ofte flyde sammen og undertiden mangle. — Hele Bryststykket er punkteret paa 
samme Maade som Hovedet, dybere og grovere paa Forbrystbenet og Bagbrystet. 
Forryggen er fladt hvælvet, af betydeligt storre Brede end Længde og kun lidet 
smallere ved Roden end fortil: den forreste Rand er dybt indbugtet med fremra¬ 
gende, svagt nedbiijedc og afrundede Forbjdrner; Siderne ere især fortil jevnt lilrundede 
og uden Indbugtiiing ovenfor Roden; de bageste Hjdrner ere næsten retvinklede og 
Idbe ud i en yderst lille udadrettet Tand: Randen imellem dem er næsten ret. Alle 
Randene ere smalt kantede, de paa Siderne nedtrykkede, især bagtil; Skiven er flint 
tverrynkel med svagt indtrykket men dog lydelig Rende; det forreste maanedaniiede 
Indtryk er tæt og flint punkteret, ligesaa tæt men langt grovere ogsaa den hele ba¬ 
gesle Deel af Forryggen, især de store og flade Hjdrnegruber. Dækvingerne ere af 
samme Brede som Forryggeii, ikke mere hvælvede end den og sædvanligen mere, 
sjeldnerc mindre end een Gang længere: den forreste Rand er næsten ret. Skul¬ 
drene næsten retvinklede. Siderne hos Hannen parallele, hos Hunnen svagt tilrundede; 
Bugten ovenfor Spidsen er af middelmaadig Dybde; den hele hageste Deel <ig Si¬ 
derne ere besatte med enkellstaaende og korte lysegraae Haar, som kun sees, naar 
Dyret holdes med Bagenden skraat nedadvendl ind imod (Indcrsdgcren; den uende¬ 
ligt fine Granulering, som ogsaa Bugringene frembyde, lader sig kun opdage under 
