124 
Diarliromns. 
IJitungerne ere ligcsaa brede som Tungen, livilkcn deres brede aCrunilede Ender 
|!aa ingen Maade overgaae i Længde. Ogsaa Hagen (a) adskiller sig væsenli- 
gen ^ed sin lydelige Tand. 
Saafremt de (ivrige Munddele kunne tillægges nogen Afvigelse, da niaatte 
denne bestaae deri, at Kindbakkerne ere stum])ere og Taggerne paa deres ind¬ 
vendige Rand saagodt som udslettede; tbi La'ben er ikke altid indbugtet. Mærk¬ 
værdigt er det desuden, at hos Diachromus Legemets tættere Bchaaring ogsaa 
strækker sig til Munddelene, hvilket jeg navnligcn for Tungepalperne har gjort 
anskueligt paa min Tegning. 
Antennerne ere tynde og lidt længere end Hoved og Forryg tilsaminentagne. 
Sviiben er mere sammentrykket og dens Led mindre forkortede end hos Aniso- 
dactylus. 
Med Undtagelse af den næsten bjertedannede Forryg frembyder forresten den 
(Mieste bekjendte Art lidet Karakteristisk fremfor do ovrige Harpalini. Fra den for 
.Vnisodactylus givne Beskrivelse afvige Benene deri, at Skinnebenene næsten intet 
Spor vise til Tagger, ligesom ogsaa deres og Foddernes Haarbeklædning er langt 
linere og tættere; Forskinnt'benenes ydre Spore er i det Væsenlige af samme 
Porm mon meget bredere; den indvendige, for Diachromus karakteristiske Si)ore, 
er yderst lille, tætliggende til den storre og skjult bag denne, saa at den kun 
vanskeligt opdages, selv naar Foden afldses. Hannens forreste Fiidder fcl ere 
smallere. Rodleddel derimod saavel længere som isa'r ved Roden bredere end 
bos den forrige Slægt. Saalerne have den samme svampede Beklædning. 
1. »lACIlilOMUS (iKRMAXUS. 
Tab Fi(j. J. 
Confeiiissime punclatus puleseuns ater, capitc, ehjlris pedibusqve lutcis: pronoto 
culcoptenimqvc macuta postica ci/ancis. 
Ydersi hel punkteret, fiinlhaaret, kulsort; Hovedet, Vinejedækkerne og Benene 
blomntcgule: Forryggen og enPlel ovenforHwkvingernes Spidse metalblaae. — Bj-lLin. 
SvivoN. Linn. Sysl. Nat. I. II. fi71, 26. — Carnbtis germanus. 
Fabr. Sysl. Elcuth. 1, 204, 187. — 
Selibnh. Syn. Ins. I, 212, 2.'j2. — 
l)cj. Sppc. IV', 280, 33. — Ilarpnhts germanus. 
Erifbs. Kiif. M. lir. I, 44, 1. — Diachromus germanus. 
Oversiden mat giindsende og besat med muligst tælstaaende Punkter, som [laa 
Hovedet og Dækvingerne ere meget fine, men paa Forryggen lidt grovere; den korte 
og fine graagulc Haarbeklædning staaer paa Hovedet, Forryggen og den forreste Deel 
af Dækvingerne opreist, nedtrykket derimod lienimod de sidstes Spidse; Undersidens 
Punktur er langt svagere samt mere enkelt end Oversidens, og alliises undertiden 
paa Bagbrystets og Bugens Sider af svage Længdestriber: dens Haarbeklædning er 
tvnd, adspredt og lidet bemærkelig. — Hovedet er af ligestor Længde og Brede, 
med hiijt hvælvet I'ande og Isse, dybt og klart iddguult, de fremragende smaa Ojne, 
Kindbakkern(*s Siderande og Spidser sorte; Pandegruberne ere meget .svage og tre¬ 
kantede, Antennerne lysebrune, de tre fiirslc Led riidgulc. — Bryststykket inalsori; 
