128 
Ilarpnliis. 
selskabeligt om Foraaret under Stene og længere hen paa Sommeren paa Um- 
bellaters Stængler. — Udbredt i det mellemste og nordligere Europa. 
2. HARPALl'S BREVICOLLIS. 
Nigro-ptceus subpubescens, antemis pedibmqve pallide raps: capite pronotoqve 
parcius punetatis, hoc amjulis bascos acutiusculis; ehjtris striatis crebre subtiliter 
punctulalis. 
Sortebruun, svagt pinthaaret, Antennerne og Benene rodgule; Hovedet og For- 
ryggen mindre tæl punkterede, den sidste med næsten spidse Baghjorner; Vinge- 
dækkerne glatstribede, pint og læt punkterede. — 3^- 4 Lin. 
SvNOiS. Payk. l'n. Sv. I, 120, .SI. — Carabus puncticollis. 
Sclionh. Syn. Ins. I, 188, 102. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 108, 2o. — Jlarpatus yuncticoltis. 
Sall Ib. Ins. Fcnn. 2.82, 26. — 
Dej. Spcc. IV, 218, 21. — Harpalus brevicoUis. 
Kr i c li s. Kiif. M. Rr. I, 46, 8. — 
A n m. Paykull, Gylleiilial og Salilberg liave samnienblandcl denne Art med den eHcrfoI- 
gende under Beiianncisc al Carabus og Harpalus puncticollis; da imid¬ 
lertid H. brcvicollis i Norden er ulige alniiiideligcre, kan det vel antages, at 
de iiaiMite Forfaitere oftere have meent denne, i.sær da Gylicniial’s og Salilberg’s 
Beskrivelser aabenbart tale derfor. Det havde derfor maaskec været rigtigere, om 
Grev Dejeaii baidc ladet sin II. brcvicollis beholde Navnet puncticollis, og 
derimod tildeelt sin .\rt af dette Navn en aiidcii Benævnelse. 
Svagt glindsendc, lysere eller mdrkere bruun, Undersiden rodbruun, Brystets 
Og Bugens Sider samt den sidstes Spidse morkere; Antennerne, Benene og Mund¬ 
delene klart rddgule, Kindbakkerne ved Kanterne og Spidsen sorte, sjeldnere over¬ 
alt af denne Farve; yderst sjeldcnl er Antennernes Skaft og Palpeleddenes Ender 
brune. — irovedcl er af ligestor Længde og Brede, fladt hvælvet, enkelt og fiint 
punkteret, dybere og tættere i de svage Pandegruber og paa det nedtrykkede og 
iijevne Mundskjold. — Forryggen er hjertedannet, af meget stdrre Brede end Længde 
og ftytil jevnt indbugtet med dybt nedbdjede, hvælvede og afrundede Forbjorner: 
Siderne ere fortil jevnt tilrundedc, bagtil sammentrukne og indbugtede ovenfor de 
retvinklede, skarpe og med deres ydersle Spidse noget udadtrukne Baghjorner; den 
bageste Rand er ret. Skiven fladt hvælvet, de maanedannede Indtryk næsten udslet¬ 
tede, Renden middelmaadig dyb og sædvanligen kun synlig i Midten, Sidekanterne 
smalle og ophdjede; hele Forryggen er besat med Punkter, som i Midten ere fine 
Og enkeltstaacnde, men tiltage i Stdrrclse og Tæthed henimod alle Randene, især 
den bageste, i hvis flade og ofte næsten udslettede Gruber de staac tættest sammen. — 
Dækvingerne ere mere end dobbelt saa lange som Forryggen, over Skuldrene noget 
bredere end dennes Rod og tiltage i Brede indtil deres Midte: de ere fladt hvæl¬ 
vede og jevnt tilrundede paa Siderne, hvis Rand næsten ingen Indbugtning frembydcr 
ovenfor den afrundede Spidse. Striberne ere fine, den ottendes Gruberække dyb 
og afbrudt i Midten, Mellemrummene brede, flade og meget fiint men især de indre 
lilandt dem mindre tæt punkterede: sjcldent bemærkes Spor af dybere Punktrækker 
jiaa det tredie, femte og syvende. — Biigiingene og Bryststykkets Underside cre 
fiint og adspredt punkterede. 
