Harpaliis. 
133 
s. Til Harpalus aoncus og diMis Varieteter ere saiulsyiiligviis al lienfdrc flere af de Cara- 
bus-Arter, som O. F. Miiller har diagnoseret som nye i sin l’rodronius: saadanne ere Carabus 
rufipes (n. 816), C. piccus (n. 818), C. nigricans fn. 819), C. niger (n. 8’iO), C. 
cocruleiis (n. 827) og C. similis (n, 828). 
Et af vore almindeligste Insekter, som hele Sommeren igj,eniiem træfTos 
overalt paa fri Mark, især hvor Jordbunden er sandet; hyppigst forekomme 
Varieteterne y, 8 og 0. Den er udbredt over hele Europa og Siberien. 
. 7. HARPALUS DISCOIDEUS. 
Piccus^ antennis pedibusqve rufis^ pronoto elytrisqve temiiter rufomarginatis: 
illo postice punetato utrinqw impresso^ angulis baseos rectis: his striatis, apice 
leviter sinuatis, mari viridi-aeneis nilidis^ feminae opacis, piceis. 
Bruun, Antennerne og Benene rode, Fornjggens og Vingedækhernes yderste 
Kanter rbdlige: hiin ved Boden punkteret med et Indtryk paa hver Side og skarpe 
Baghjbrner: disse glatstribede, ved Spidsen svagt indbugtede, hos Hannen glmd- 
sende metalgrbnne, hos Hunnen malte, morkebrune, — 4 - 4.f Lin. 
SviNON. Fa hr. Sysl. Eleuth. I, 199, 161. — Carahus discoideus (Hunnen). 
Dnft. Fn. Austr. II, 82, 89. — Carabus Petifii Meg. (Hunnen). 
Duft. Fn. Austr. II, 78, 82. — Carabus smaragdinus (Hannen). 
Gyll. Ins. Sv. IV, 434, 32—aS. — TIarpalus perplexus (Hunnen). 
Dej. Spcc. IV, 314, 102. — Ilurpalus perplexus (Han og Hun). 
Erichs. Kif. M. Itr. I, 49, 8. — narpnlus discoideus (Han og Hun). 
AfbildN. Sturm D. Fn. Ins. Tab. LXXVIII, Fig. c, C. — Harpalus Petifii (Hannen). 
Sturm D. Fn. Ins. Tab. LXXXV, Fig c, C. — Harpalus Vuftsclmidtii. 
(Umoden Han). 
A n m. Det er Hr. Dr. Krichson, hvem del ved Understigelscn af Originalescmplaret i 
Fabricius’s Samling er lykkedes al opldse Forvirringen i denne Arts Synonymi. 
Undersiden glindsende, lysere eller miirkere bruuii, sædvanligen rodbrmm, An¬ 
tennerne, Benene og Munddelene klart rddgule. Læben bruun med lysere Rande, 
Rindbakkernes Spidser sortebrune. — Hovedet er af ligestor Længde og Brede, 
glat, giindsende bruunt, paa Undersiden lysere eller rddbruunt, Ojnene store og 
noget fremragende, Ansigtet meget fladt hvælvet med smaa punktformige Pandegru¬ 
ber, som ere mindre end det fordybede Punkt ved den bagoete Deel af Ojets ind¬ 
vendige Band; Mundskjoldets Sider ere meget svagt længderynkede. — Alle tre 
Brystbeen ere tilligemed de mellemste Hofter fiint og ta^t men uregeliiKcssigt pun¬ 
kterede. Forryggen er næsten dobbelt saa bred som lang, stærkt giindsende sorte- 
bniun, hos Hannen med grdnligt Metalskær: den er fortil svagt indbugtet med ned- 
biijedo, hvælvede og paa Spidsen afrundede Forhjorner; Siderne ere fortil svagt til- 
riindedc og bagtil noppe sammentrukne men meget let indbugtede ovenfor de 
skarpt retvinklede og næsten tilspidsede Baghjornor; den bagestc Rand er meget svagt 
indbugtet, Siderandenc bagtil let bueformigt nedtrykkede samt tiint og læt pun¬ 
kterede: saavel deres som den bageste Rands smalle ophiijedc Kant er klart gjen- 
nemskinnende rodlig; Skiven er bagtil nedtrykket, fortil middelhvælvet, hos Hunnen 
mere end hos Hannen; det forreste maanedannede Indtryk er svagt og glat eller 
besat med meget fme Længderynker , Renden fiin og i Bunden twgcl ujevn. Dca 
