Ilarpaliis. 
135 
Siderne ere fortil svagt tilruiidedu, bagtil rette og noget konvergerende, de bageste 
Hjorner retvinklede og temmeligt »karpe: Randen imellem dcia er meget let ind¬ 
bugtet. Siderandene og den bageste Rand ere smalt kantede, de forste flint og en¬ 
kelt punkterede samt bagved Midten buel^ormigt nedtrykkede. Skiven fladt hvælvet og 
bedækket med svage Bolgerynker, Renden flin og fortsat til Roden, de maanedan- 
nede Indtryk meget svage. Gruberne ved Roden middelstore, trekantede, kun lidet 
dybe, ret tydeligt begrændsede og flint rynket-punkterede. — Dækvingerne ere mere 
end dobbelt saa lange som Forryggen, af samme Brede som denne, temmeligt hvæl¬ 
vede og deres Sider næsten parallele: Udsnittet ovenfor Spidsen er kort og af ringe 
Dybde. Striberne ere dybe: den anden har bagved Midten et fordybet Punkt: den 
ottendes Gruberække er svag, i Midten udstedt paa det niende Mellemrum og dob¬ 
belt ved begge Ender; Mellemrummene ere glatte og hvælvede: det femte har ved 
Spidsen et fordybet Punkt; det syvende har ved Spidsen en Række af fem til syv, 
sjeldnere færre, fordybede Punkter. — Forbrystbenets Rod, Bagbrystets Sider og 
Siderne af Bugens Rod ere flint punkterede. 
Den er udbredt i den storste Deel af Europa. Hos os synes den at være 
meget sjelden: det eneste indenlandske Individ, jeg har seet, er fundet af Hr, D. 
Liebenberg paa en sandet Mark ved Hclsingdr. 
• 9. HARPALUS FULVIPES. 
Niger, pronoti summo margine, antennis pedibusqve rufis: pronoto postice 
punetato utrinqve impresso, ang^ilis baseos obtusis; elg tris striatis apice subsinuatis. 
Sort, Forryggens Kanter, Antennerne og Benene rbdgule: Forryggen bagtil 
punkteret med et Indtryk paa hver Side og stampe Baghjorner: Vingedækkerne glat- 
stribede, neppe indbugtede ved Spidsen. — 4 Lin. 
SvNON. Fabr. Syst Elcuth. I, 180, 54. — Carabtts ftdvipes. 
Fabr. Sygt. Eleulb. I, 201, 168. — Carabus rupbarbis. 
Duft. Fn. Austr. II, 84, 92. — Carabus limbativi. 
Gyll. Iiis. Sv. IV, 433, 32—33. - Harpalus limbatus. 
Dej. Spec. IV, 327, 112. - 
Eriebs. Kiif. M. Br. I, .50. 10. — Harpalus fulvipes. 
Afbildn. Storm D. Fn. Tab. LXXXVI, Fig. e, C. - (Hunnen). 
Storm. D. Fn. Tab. LXXXV, Fig. a, A. — Harpalus limbatus (Hannen). 
Storm D. Fn. LXXXIV, Fig. b, B. — Harpalus flaviventris (llmodctrHan). 
En let kjendelig Art, som ved sin kortere Form gjor Overgang fra de fore- 
gaaende længere Arter til II. tardus og de denne nærstaaende Harpali. Legemets 
Farve er et giindsende Sort, som ved sit bruunlige Anstriig bliver meget forskjellig 
fra den nysnævnte Arts; Forryggens Sidekanter og Baghjornernes Rand samt Atiten- 
nerne, . Benene og Munddelene ere klart rodgule, Kindhakkeriie og Læben sorte¬ 
brune; hos Hunnen ere Dækvingerne mat skimrende og næsten uden Giands, hos 
Hannen derimod ligesom den ovrige Deel af Oversiden særdeles stærkt giindsende. — 
Hovedet synes uforholdsmæssigt stort; det er af mindre Længde end Brede, glat, 
med næsten fladt Ansigt, middelstore fremragende Ojne, smaa punktfoimige Paude- 
giubcr og et dybt Punkt ovenfor den bagcsle Deel af Ojets indvendige Rand. — 
