i36 
Haipalus. 
Forryggen er næsten dobbelt saa bred som lang og af storre Brede ved Roden end 
fortil: den er her meget lidt indbugtet med dybt nedbiijede, hvælvede og stærkt af¬ 
rundede Forhjorner; Sideene ere fortil svagt tilrundede, bagtil næsten paralelle med 
en meget svag, ofte umærkelig Indbugtning ovenfor de bageste lljorner; disse ere 
retvinklede, men deres Spidser afrundede og stumpe; den bageste Rand er saagodt 
som ret. Siderandene flint punkterede og bagtil svagt bueformigt nedtrykkede. Skiven 
fortil fladt hvælvet, bagtil noget nedtrykket og glat med flin Rende og svage maa- 
nedannede Indtryk; Hjornegruberne ere store, men kun lidet dybe, aflange, flint og 
tæt punkterede: deres Punktur strækker sig ud paa den nedtrykkede Deel af Side¬ 
randen; det mellem Gruberne liggende Stykke er fladt hvælvet, enten overalt eller 
kun ved Roden flint punkteret og gjennemskæres af Renden. — Dækvingerne ere 
neppe mere end dobbelt saa lange som F'orryggen og over Skuldrene ikke bredere 
eller endog lidt smallere end dennes Rod: de ere middelraaadigcn hvælvede og svagt 
tilrundede paa Siderne; Udsnittet ovenfor Spids(^ er meget svagt, men temmeligt 
langt. Striberne hos Hannen middeldybe, hos Hunnen finere: den anden har bagved 
Midten et fordybet Punkt: den ottendes Gruberække er middeldyb og i Midten ud¬ 
stod! paa det niende Striberum; Mellemrummene ere glatte, hos Hannen smallere 
og mere ophojede, hos Hunnen bredere og fladere. — Undersiden er glat med Und¬ 
tagelse af Brystbenene og de forreste Bugringe, som i Midten ere flint punkterede. 
Varieteter. 
Rådbruun^ Forryggen og Dækvingerne sorte. 
Syison. Fabr. Syst. EIcuth. I, 197. 147. — Carabus erythrvcephalus. 
Meget almindelig i Skove under Mos og Stene. Udbredt i Europa og 
Nordasien. 
10. HARPALUS LUTEICORMS. 
• Niger, pronoli summo margine, antennis pedibusqve rufis: pronoto postice 
subtililer punetato utrinqve impresso, angulis baseos subrectis: elytris striatis apice 
subsinuatis. 
Sort, Forryggens Kanter, Antennerne og Benene rbdgule: Forryggen bagtil 
flint punkteret med et Indtryk paa hver Side og næsten skarpe Bayhjbrner: Vinge- 
dækkerne glatstribede, neppe indbugtede ved Spiidsen. — 3 Inn. 
SY^ON. Duft. Fn. Auslr. It, 86, 85. — Carabus luteicornis. 
Gylt. Ins. Sv. IV, 43.5, 32 —3.3. — Uarpalus luteicornis. 
Dej. Spec. IV, 329, 114. — 
Erichs. Kiif. M. Br. I, 51, 11. — 
Afbild«. Sturin D. Fn. Ins. IV, Tab. LXXXVII, Fig. a, A. — 
Kun halvt saa stor som den foregaaende Art, hvem den forresten skuffende ligner. 
Jeg kan derfor indskrænke mig til at angive, at Forryggens Sider med Undtagelse 
af den forreste Trediedeel ere saagodt som fuldkomment parallele, hvorved i For¬ 
bindelse med den rette bageste Rand Baghjurnerne blive ganske retvinklede, skjondt 
deres Spidser ogsaa her ere stumpe; Hjdrnegruberne ere mindre end hos den fore¬ 
gaaende Art, sædvanligen tillige fladere og det imellem dem liggende Stykke af For¬ 
ryggens Rod er mere glat. Ogsaa Dækvingernes Sider ere langt mere parallele 
