Ilnrpnlus. 
liO 
biilgedannedc Tverrynker; det forreste maaiiedannede Indtiyk liar tun ringe Dybde, 
men er ofte svagt længderyntet; Uenden er meget tiin og undertiden næsten ud¬ 
slettet. Gruberne ved Roden ere aflange, smalle, sraaa, middcimaadigen djbe men 
temmeligt skarpt begrændsede: de ere sædvanligen ligesom hele Roden glatte; under¬ 
tiden vise de dog i Bunden et Par smaa Punkter, sjeldncre ere de flint punkterede 
og i dette Tilfælde ere tillige de bageste Hj orner og det mellem Gruberne liggende 
Stykke flint punkterede eller rynket-punkterede. — Dækvingerne ere noget mere end 
dobbelt saa lange som Forryggen, over Skuldrene af samme Brede som denne, og 
meget fladt hvælvede; Siderne ere parallelc eller kun svagt tilrundede. Bugten ved 
Sjiidsen ovenfor de skarpe Sdmhjiirner temmeligt lang, men af næsten umærkelig 
Dybde. Striberne ere middeldybe, i Bunden ikke tæt og ofte næsten umærkeligt 
punkterede: den anden har bagved Midten af sin bageste Halvdeel et indtrykket 
Punkt, den syvende eet eller to lignende mindre, tæt ved Spidsen: den ottendes 
Gruberække er af middclmaadig Dybde, i Midten udstBdt paa det niende Mellemrum 
og dobbelt saavel ved Roden som Spidsen; Mellemrummene ere glatte, bos Hannen 
.svagt hvælvede, bos Hunnen flade. — Undersiden er næsten glat: undertiden vise 
Brystbenene, Bagbrystets Skulderblade og Bugens Rod enkelte fine Punkter. 
Don er almindelig bele Sommeren igjennem under Stene paa fri Mark, især 
i sandet Jord. Udbredt over bele Europa og det nordlige Afrilia. 
14. HARPALUS FROEHLICIDI. 
Niger, antennis, jtalpia tarsisqve ferrugineis: pronoto breviori, anlice angiistiore 
angulis oblusc rolundatis, postice utringve impresso angulis rectis: elytns subpioir- 
ctalo-Mrialis. 
Sort, Antennerne, Palperne og Fadderne rdstfari'ede: Forryggen meget hort, 
fortil smallere med stærkt afrundede Iljorner, Roden med et Indtryk paa koer Side 
oy retvinklede Bagkjorner: Vingedækkernes Striber yderst fant punkterede. — 
Lin. 
Synon. Slurm D. Fn. Ins. IV, 117, 67. — Ilarpalus Frolichii. , 
D ej. Spec. IV', 365, 140. — Ilarpa^s segnis. 
Ericlis. Kaf. AI. Br. I, 54, 18. — Ilarpalus FrælUichii. 
Afbildn. Sturm D. Fn. Ins. IV, Tab. XCVl, Fig. a, A. — Ilarpalus FrUlicItii 
Alcgcrie. 
Ved forste Ojekast ganske lig den foregaaende Art, med hvilken den ogsaa 
stemmer meget overeens i Farve: den er som hiin næsten kulsort. Hunnen næsten ligesaa 
giindsende som Hannen; Antennerne, Palperne, Kjæbcrne, Tungen og Fodderne ere 
ruslfarvede. Undersidens Midte, Hofterne, alle Hofteringene, Laarcncs Underside og 
Skinnebenene lysere ellnr mdrkere brune, de sidste uden riidbruun Rod; ofte ere 
Forryggens Kanter og Rygpladcn gjennemskinnende bruunlige. — Hovedet er meget 
bredere og Ojnenc meget storre end hos II. tardus. Forresten er den noget fladere 
og forholdsviis mere bred; i Forryggens Bygning ligger fornemmeligen Forskjellen 
mellem begge Arter: den er bos den nærværende rigeligen dobbelt saa bred som 
lang, altsaa meget kort, og tillige næsten lidt smallere end Dækvingerne; dens Bag- 
bjiirner ere mere skarpe og fra disse tilsmalnes den efterhaanden henimod de lorrestc 
