Slrniilniiliiis. 
i:io 
Forbryslslykkel er næsleii dobbelt saa stort som Hovedet og klart guulrddt: det 
synes at være sort ved Spidsen, fordi det sorte Baghoved skinner igjennem. For¬ 
ryggen er omtrent af ligestor Brede og Længde og næsten firkantet: den er fortil 
svagt indbugtet med retvinklede, skarpe og kun ved Spidsen dybt nedbdjede For- 
hjorner; Siderne ere i deres hele Udstrækning svagt tilrundede, de bageste Hjorner 
stærkt afrundede; den bageste Rand er ret eller snarere lidt buet. Siderandenes 
Kant er ophiijet og især bagtil temmeligt bred. Skiven middelhvælvet og glat: Ren¬ 
den og de maanedannede Indtryk ere særdeles fine. Rodgruberne middelstore. Hade, 
tilrundede og glatte eller flint og enkelt punkterede. Mellcmbryst« og Bagbrystet 
ere glatte og giindsende kulsorte. — Dækvingerne ere halvanden Gang længere end 
Forryggen, over de retvinklet fremstaaende men dog afrundede Skuldre meget bredere 
end dennes Rod og beholde paa Grund af Sidernes Parallelisme den samme Bredo 
i næsten deres hele Udstrækning: Udsnittet ved deres Spidse er langt og i Midten 
temmeligt dybt, de derved fremtrukne Sdmhjorner afrundede. De ere fladt hvælvede 
og klart guulrode med en kulsort blaaligt skinnende Tegning, som fra Spidsen 
strækker sig fremad over de to Trediedele af deres hele Længde og som til Siderne 
kun lader den yderste Deel af Siderandene fri; dog er denne Plet hverken skarpt 
begrændset eller konstant i Storrelse og Form: undertiden strækker den sig mindre 
langt fremad og undertiden lader den en Deel af Summen fri; ogsaa Egnen omkring 
Rygpladen er ofte sort eller sortagtig. Striberne ere glatte og især henimod Spidsen 
temmeligt dybe: den an)rudte Stribe ved Roden lober imellem den feirsto og anden 
og forener sig som oftest med hiin: den anden har bagved Midten et fordybet Punkt: 
den ottendes Gruberække er meget dyb, afbrudt i Midten og saavel ved Roden som 
Spidsen flyde Gruberne iiregelmæssigen sammen; Mellemrummene ere middelbrede, 
glatte og næsten flade. — Benene ere overalt klart rddgule. — Bugen er glat og 
kulsort: undertiden ere de bageste Ringe bruunlige ved Randen. 
Den er udbredt over hele Europa og almindelig i denne Jorddcels sydlig« 
og mellemste Deel. Yderst sjelden er den derimod i Norden: jeg har kun seet 
fire indenlandske Individer, af hvilke jeg har fundet eet i Juli Maaned i et ud- 
tcirret Mosehul i Skoven tæt ved Herlufsholm i det sydlige Sjælland, de tre 
andre i September Maaned paa Sandet ved Bornholms vestlige Strandbred imellem 
Blykobberaaen og Uosrnandebæk. 
2. STENOLOPIIUS ELEGANS. 
A/jer, antennarum basi, prothorace, mesolhorace^ pedibus elytrisqve testaceis: 
his subliliter striatis, macula media oblonga atra. 
Sort^ Antennernes Rod, For- og Melleinbrystslgkket, Benene og Vingedwkkerne 
leergule: de sidste fiiiit glatstribede med en aflang sort Midteplet. — 1| Lin. 
Synon. Dej. Spcc. IV, 412, .5. — Stcnolophus elegans. 
A II ni. Da jog kun liar et enkelt Iiidirid til at uiidersoge, men dette er en Hun, og som 
suadan uskikket til Afgjiircisen af det Sporgsmaal, om nærværende Art hiircr lit 
denne Afdeling af Slægten, saa nodes jeg til at stole paa Grev Dcjcan’s Angivelse. 
Jeg finder det fornddenl at bemærke dette, for at sikkre mig mod Heskyldniiig 
for Uiibjngtiglied, saafremt Uiidersdgelscn af Hunnen mod Formodning skulde an¬ 
vise Arten Plads i den fdigende Gruppe. 
