Bradyccllus. 
iOl 
dyb men afbrudt i Midten; Mellemrummene ere glatte og næsten flade; de yderste 
ere tyndt beklædte med korte graalige Haar. — Med Undtagelse af de soi-tebrime 
Baghofter ere alle Benenes Dele klart bleggule. — Bagkroppen er giindsende mdr- 
kebruun, Bugringene flint og enkelt punkterede med en lignende Behaaring som 
Dækvingernes Sider: deres Rande ere lysere og den hele yderste Ring lysere eller 
morkere rddguul. 
Sjelden; den forekommer trindt om i Sjælland paa sandede Marker. Ud¬ 
bredt i det mellemste, men især i det nordlige Europa. 
4. BRADYCELLUS COLLAUIS. 
Tab. V, Fig. C. 
Rufo-ferriigineus nitidus glaher, pronolo postice iitrinqve foveolato punctaloqve, 
angtilu baseos obtusis: elytris profunde slrialis. — Lin. 
Klart rustbruunrbd, giindsende, nogen: Forryggens Rod med en punkteret 
Grube paa hver Side og stumpe Raghjbrner: Vingedwkkerne dybt stribede. 
SyPiON. Payk. Fn. Sv. I, 146, 64. — Carabus coUaris. 
Schoiih. Syn. Ins. 219, 281. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 166, 72. — TIarpalus collaris. 
Dej. Spcc. IV, 472, 28. — Aeupalpus collaris. 
Erichs. Kiif. M. Br. I, BJi, 3. — Bradycellus collaris. 
Vinget eller uvinget. Sædvanligen er Vingedækkernes Siim lysere rddbruun, 
Bagkroppen derimod mdrkere; Munddelene, Antennerne og Benene ere klart bleggule 
eller lyst rodgule, Ojnene og Kindbakkernes Spidser sorte. — Hovedet er af ligestor 
Længde og Brede, glat med jevnt hvælvet Overside, middelstore, hos Hannen mindre, 
temmeligt fremragende Ojne og smalle, stribedannede, krummede og temmeligt dybe 
Pandegruber. Bryststykkets Underside er glat. Forryggen er svagt hjertedannet 
og af meget stdrre Brede end Længde: den er fortil svagt indbugtet med dybt ned- 
biijede, hdjt hvælvede, næsten retvinklede og temmeligt skarpe Forhjdrner; Siderne 
ere fortil middelraaadigt tilrundede, bagtil nc-csten rette og temmeligt konvergerende; 
de bageste Hjdrner ere stumpvinklede og mere eller mindre afrundede, den bageste 
Rand saagodt som ret. Siderandene ere meget smalt kantede; Skiven er middel¬ 
hvælvet og glat med dyb, til Roden fortsat Rende og tydelige maanedannede Indtryk; 
HJornegruberne ere store, tilrundede, i Midten temmeligt dybe og overalt tæt og 
grovt punkterede: det mellemliggende Stykke er glat. — Dækv’ingerne ere henved 
tie Gange saa lange som Forryggen, over de stærkt fremstaaende afrundede Skuldre 
meget bredere end hiin og tiltage svagt i Brede indtil tæt ovenfor Spidsen; de ere 
temmeligt hvælvede. Siderne svagt tilrundede, Sdmhjdrnerne temmeligt skarpe men 
kun lidet fremtrukne. Striberne ere meget dybe, de yderste meget flint punkterede: 
den anden har nedenfor Midten ved sin udvendige Side det sædvanlige fordybede 
Punkt: den ottendes Gruberække er dyb, men afbrudt i Midten. Mcllomrumraeue 
ere glatte og fladt hvælvede. — Bugen er meget flint og enkelt punkteret. 
Ikke sjelden paa sandede Marker under Stene. Udbredt især i det nord¬ 
lige og mellemste Europa. 
Il 
