Amara. 
167 
Synon. Linn. Fn. Sv. 211, 793. — Carahus spitupes. 
Mull. Piod. 79, 852. — 
Fabr. Syst. lileuUi. I, 181, 75. — Carahus piceus. 
Paiiz. Fil. Germ. 38, 3. — Carahus aulicus. 
Schbnii. Syn. Ins. I, 181, 69. 
Gyll. Ins. Sv. II, 101, 19. — Jlarpalus aulicus. 
Sturm I). Fn. Ins. VI, 10, 1. — Amara picea. 
Dej. Spec. IH, 51.5, 56. — Amara aulica. 
A n in. Uagtet Dr. Erichson M. Br. /. p. 80^ i Faliricius’s Samling har fundet 
denne Art som Carahus piceus, fortjener dog den linnéiskc Denævnelse For- 
trinnet som den ældre, efterdi Ilopc (2Vie Coleopt. Man. /, p. 30) ved L'nder- 
sogelscn af Excinplarcrnc iLiniid’s egen Samling har sat Ketinæssigheden af dens 
Hcnfdrelse til denne Amara udenfor al Tvivl. — Citatet af Muller vil for stedse 
blive en blot Formodning. 
Den slorstc bclijendte Art. Stærkt giindsende, Dækvingerne undertiden med 
svag Metalglauds. Lysere eller morkere begsort; Antennerne, Læben, Kindbakker¬ 
nes Rod og de ovrige Munddele samt bele Undersiden og Benene lysere eller mor¬ 
kere rodbrune, undertiden rode. — Uovedet er stort med fladt hvælvet Ansigt og 
Isse, glat. Tindingerne og Struben flint længderynkede; Pandegruberne erc middel¬ 
store, tilrundede, dybe, ujevne og skarpt begrændsede. — Forbrystbenets og Mellem¬ 
brystets Rod, Bagbrystets og Bugens Sider tilligemed den sidstes Spidse ere temme¬ 
ligt tæt og dybt punkterede. Forryggen er dobbelt saa bred som lang og fortil jevnt 
indbugtet med dybt nedbdjede, hojt hvælvede, retvinklede og skarpe Forhjdrner; 
Siderne ere fortil stærkt udvidede og tilrundede, bagtil stærkt sammentrukne og skarpt 
indbugtede ovenfor de sjiidsvinklede, fremragende og skarpe Bagbjdrner; den ba¬ 
geste Rand er i Midten noget iiidbugtet, svagt buet derimod bagved lljorneine. 
Siderandene ere flint punkterede langs med den ophiijcde, smalle og overalt lige- 
bredc Kant; Skiven er fladt hvælvet og glat eller flint tverrynket med middeldyb 
Rende; det forreste maanedannede Indtryk er svagt, men overalt, sjeldent blot ved 
Siderne, tæt og middeldybt punkteret: paa samme Maade er hele Roden punkteret 
imellem det dybe bageste maanedannede Indtryk og den bageste Rand, samt i og 
omkring Gruberne, som ere linieformige, store og især de yderste meget dybe: 
disse begrændses udentil af Baghjdrnernes glatte og stærkt ophdjede Fold. — Dæk¬ 
vingerne ere benved tre Gange saa lange som Forryggen, over de fremragende og 
stumpvinklede men skarpe Skuldre næsten saa brede som hiin er i Midten og til¬ 
tage i Brede indtil nedenfor deres Midte: de ere især bagtil temmeligt hvælvede; 
Siderne ere i deres hele Udsh-ækning jevnt tilrundede; Udsnittet ovenfor Spidsen er 
dybt og kort, Sdmlijornerne fremtrukne, spidsvinklede og temmeligt skarpe. Stri¬ 
berne ere dybe og grovt punkterede: den ottende bar ved hver Ende en særdeles 
dybt indtrykket Gruberække: Mellemiuinmcne ere glatte. 
Almindelig paa fri Mark under Stene og Græstorv, især om Foraaret; læn¬ 
gere hen paa Aaret trælles den undertiden paa Burrer og andre Planter imellem 
Bladene. Udbredt over hele Europa. 
