168 
Amara. 
2. AMARA CONVEXtUSCULA. 
Piceo-xubaenea, antcnnis pedibusqve rtifis: pronoto antice posticeqve parcius 
punctato, basi utrinqve bistriato, striola interiori subobsoleta: coleopteris subparal- 
klis punclato-slrialis. 
Sortebruun, svagt metalglindscnde^ Antennerne og Benene rode: Forryggen ved 
begge Ender enkelt punkteret. Roden med to Gruber paa hver Side, de indvendige 
svage: Dækvingerne punkteret-stribede med næsten parallele Sider. — 0-5^ Lin. 
SVNON. Marsh. Ent. Britt. I, 462, 82. — Carabtis convexiusculus. 
Dej. Spcc. III, 517, 57. — Amara convexiuscula. 
Meget lig den foregaaende Art, men noget mindre og især langt smallere. 
Farven er som hos den; dog ere Benene klarere rodbrune og Oversiden har oftere 
Mctalglands. — Forresten afviger den i folgende Henseender: Pandegruberne ere 
svage, smalle og linieformige; Forryggens Sider ere fortil stærkere udvidede og mere 
tilrnndede, bagtil mere sammentrukne men mindre indbugtede; det forreste maanc- 
dannede Indtryk er hint længderynket og kun enkelt punkteret; Roden er kun pun¬ 
kteret i det dybe bageste maanedannede Indtryk og i Gruberne, hvorimod den ba- 
gcsle Rand og undertiden tillige det mellemliggende Stykkes Midte ere glatte; de 
indvendige Gruber ere svagere og ofte udlobne i de ydre; Brystbenets Underside 
og Bugen ere punkterede paa de samme Steder, men langt finere og mere enkelt; 
Dækvingerne ere fuldkomment tre Gange saa lange som Forryggen, over de mere 
afrundede Skuldre af samme Brede som hiins Midte, og beholde paa Grund af Si¬ 
dernes næsten fuldstændige Parallelisme den samme Brede indtil tæt ovenfor Spid¬ 
sen: den ottende Stribes Gruberække cr mindre dyb og kun afbrudt i Midten. 
Den lever paa OstersOens og Nordsoens Bredder og er almindelig ved alle 
Danmarks Kyster, især hvor Strandbredden er sandet; den forekommer især i 
og under Tangarteriie. 
B. Bradylus Steph. Zimm. 
Forryggen lidt smallere ved Roden end over Midlen og trapeziedannet eller 
svagt hjertedannet med dobbelte Rodgruber. Dækvingerne korte og brede, sjeldent 
mere end dobbelt saa lange som Forryggen. Hunnernes mellemste Skinnebeen be¬ 
væbnede med en enkelt stump Tag nederst paa den indvendige Side: de to bageste 
hos samme Kjbn tæt behaarede paa den indvendige Side (i^. 
Arterne ere af Middelstorrelse, af rustgule eller kastaniebrunc Farver, Over¬ 
siden med svag Metalglands. De opholde sig især paa sandede Marker. 
3. AMARA FERRUG INEA. 
Tab. 17, Fig. B. 
Ferruginea, aeneo-micans: pronoto postice punelulato, utrinqve bis impresso, 
angulis baseos acutis: elytr is punetato-striatis. 
Rustfarvet, svagt rnetalglindsende: Forryggens Rod punkteret med to Gruber 
paa hver Side og spidse Baghjornet: Vingedækkerne punkteret-stribede. — 3^-4 Lin. 
Synon. I. inn. Fn. Sv. 221, 798. — Carabus ferrugineus. 
Miill. I’rodr. 7,), 85ij. — 
— Fn. Frid. 21, 20.>. — 
f 
