180 
Amarn. 
paa Forryggen cre flailere og tjettere punkterede, saaledes som jeg har gjort i 
min Monographi (I, 149, 12: Ainara maritima); ogsaa har jeg senere IriitTet 
snadanne Eieniplarcr blandede imellem de almindelige og dannende Overgange 
til disse. Jeg formoder, at Dejean’s Amara sahnipsa (Spec. III, 486, 28) 
horer til den samme Form. — Da Navnet A. marilima saaledes er blevet ledigt, 
har jeg ladet det gaae over paa den under No. 13 beskrevne Art, hvem del i hiij 
Grad tilkommer. 
Den maa henregnes til de mindre hyppigt forekommende Arter. Man finder 
den paa sandede Marker og undertiden paa lave Planter, sædvanligen i smaa 
Selskaber. 
E. Amara Zimm. 
Forryggen meget bredere ved Roden end over Midten, trapeziedannet: Rod- 
gruberne ofte enkelte: Raghjbrnerncs Fold udslettet. Dtekvingerne korte og brede, 
lidt mere end dobbelt saa lange som Forryggen eller dobbelt saa lange som denne 
og bagtil jevnt tilspidsede: Kroppens Omrids saaledes stedse mere eller mindre el¬ 
liptisk, Hannens mellemste Skinnebeen med en enkelt stump Tag nederst paa den 
indvendige Side: de to bageste og undertiden tillige de mellemste tæt behaarede paa 
den indvendige Side, 
Arterne ere sjeldent meget under Middelstdrrelse og stedse metalfarvede: 
sjeldent ere Benene overalt rodgule, hyppigen har derimod Antennernes Ilod 
denne Farve; mange opholde sig illeng i Skove og udenfor disse, de Heste paa 
fri Mark, men faa udelukkende paa Sandmarker: de ere hurtigere i deres LOb 
end de foregaaende Afdelinger. 
a. Forshinnebenenes Sporer med enkelt Spidse, 
a. Kun de to bageste Skinnebeen behaarede hos Hannen. 
* Forbrystbenets Midte svagt indtrykket og punkteret hos Hannen. 
• 15. AMAIIA TIUIALIS. 
Supra aenea, antennarum articulis tribus baseos rufo-testaceis, tibiis rufopiceis: 
pronoto postice utringve profunde bifoveolalo: striis elytrorum punttatis, postice 
non profundioribus. 
Oversiden broncefarvet, Antennernes tre fdrste Led rbdgule, Skinnebenene rod- 
brune: Forryggens Rod med to dybe Gruber paa hver Side: Vingedwkkernes Stri¬ 
ber ikke dybere ved Spidsen, punkterede. — " S' Lin. 
SvNON. Payk. Fn. Sv. I, 168, 89. — Carabus tibiulis. 
Schbnh. Syn. Iiis. I, 203, 198. — 
Gyll. Ins. Sv. II, 14.5, 55. — Uarpalus tibialis. 
Dej. Spec. III, 471, 12. — Amara tibialis. 
Slægtens mindste og meget udmærkede Art, som ved Forryggens dobbelte Rod- 
gruber og den hele hvælvede Form erliolder megen Lighed med Artgruppen Cclia, 
især med A. infima. — Lidt omvendt-ægdannet af Omrids, Undersiden giindsende 
sort med svag Metalglands, Oversiden mdrkt gronlig broneefarvet. Antennerne ere 
lysere eller dybere brune: de tre fdrste Leds klare rddgule Farve indtager ofte til¬ 
lige fjerde Leds Rod; Palperne ere sorte, de nederste Led sædvanligen brune; de 
dvrige Munddele ere ligeledes sorte, Benene af samme farve, Skinnebenene og fod- 
