184 
Ainara. 
deldybe, mere eller mindre smalle, noget ujevne og sædvanligen lidt lirummede; 
Ojnene cre middelstore og neppe fremragende. — Mcllembrystets Ilod saml Bag- 
brystels og den forreste Deel af Bugens Sider ere fiint og ikke tæt punkterede. — 
Forryggen er næsten (tol)bclt saa lang som bred og fortil dybt indlmgtet med frem¬ 
strakte, middcimaadigen nedbtijede, middellivælvede, meget spidsvinklede og temme¬ 
ligt skarpe Forbjdrner: Siderne ere fortil temmeligen konvergerende og enten i deres 
hele Udstrækning svagt buedannet-tilrundede eller fortil stærkere tilrundedc og bagtil 
næsten rette og parallele: Bagbjornerne ere noget spidsvinklede, temmeligt skarpe 
og lidt tilbagetrukne: den bageste Band er tydeligen buedannet-indbugtet. De meget 
smalt og skarpt kantede Siderande vise undertiden bag^'ed deres Midte utydelige Spor 
af en buedannet Nedtrykning; Skiven er middelhvælvet med mere eller mindre fiin 
Rende og sædvanligen tydelige maanedannede Indtryk, hvilke sidste undertiden ere 
meget flint længderynkede, især del bageste; Gruberne ere stedse smaa og af ringe 
Dybde, men ubestandige i Omrids, snart liniedannede, snart tilrundede, aflange eller 
punktformige: saavel de selv som Egnen omkring dem er stedse fiint punkteret, 
men ikke altid lige tæt og i ligestor Udstrækning: det mellemliggende Stykke er 
sædvanligen glat, sjeldnerc fiint længderynket ved Roden. — Dækvingerne ere mid- 
delbvælvede, over Skuldrene af samme Brede som Forryggens Rod og beholde 
næsten samme Brede indtil Midten, da de tilspidses: deres Siders forreste Halvdeel 
er altsaa næsten parallel: Udsnittene ovenfor deres Spidse ere skarpe men smaa og af 
ringe Dybde. Striberne ere middeldybe, mere eller mindre tydeligt punkterede og 
tiltage eflerhaanden i Dybde heniraod Spidsen: den ottendes Gruberække er dyb og 
mere eller mindre afbrudt eller enkelt i Midten. 
Ilos den som sædvanligt mindre Ilan begynde Dækvingernes Sider allerede 
strax nedenfor Skuldrene den stedse tiltagende jevne Runding, som fdrer dem 
sammen ved Spidsen: de blive saaledes tydeligen smallere end Forryggen, hvilken 
sidste da ved sin stdrre Brede meddeler Kroppens Omrids en stærkt udtalt Ægform. 
Varieteter. 
p. Oversiden dybt metalhlaa. 
Almindelig, især paa fri Mark, og udbredt over hele Europa. 
‘19. AMARA FORMOSA. 
Supra ohseure aenea^ antennarum articulis tribus baseos tibiisqvc flavis: pro- 
noto amplo basi sublaevii anyuUs anticis obtusis band prominulis: striis elytrorum 
postice profundioribus. 
Oversiden morkt broncefarvet , Antennernes tre forsle Led oy Skinnebenene 
gule: Forryggen meget stor med næsten glat Rod og stumpe, ikke fremragende For- 
hjorner: Yingedækkernes Striber bagtil dybere. — 3^ - 3f Lin. 
SVNON. Se Ilt. Monogr. Amar. i Nalurh. Tidsskr. I, 16.3, 19. — Åmara formosa. 
Erichs. Kiif. M. lir. I, 89, 17. — Amara nitida Sturm. 
A n m. Uagtet jeg med Hensyn til Dr. Erichson’s Reskrivcisc ingen Tvivl nærer om den 
retmæssige Uenfdrclsc af lians A. nitida til min Art, kan Jeg dog ingenlunde 
indromme Sturm's Afbild. fl7. Tab, CXLII, Fig. h, B) det Samme, cRersom 
