Aniaia. 
183 
(lun ri'cniatillcr el totalt forskjclligt Omrids, Paipcrnc og Antennernes fire furste 
Led som gule og Oversidens Farve som levende metalgrdu. 
Den ligner i Formen saa temmeligt den foregaaende Arts Ilan, men er næsten 
dobbelt saa stor og paa begge Flader biijcre hvælvet end nogen Amara af denne 
Afdeling. Den overordenligt store Forryg og de fra Uoden af tilspidsede Dækvinger 
meddele den et paafuldende bredt, kort og fuldkomment ægdannet Omrids. Under¬ 
siden og Laarenc ere metallisk sortegriinne og stærkere giindsende end den dybt 
broncefarvede Overside; Antennerne sortebrune eller brune, de tre fiirsle Led og 
undertiden tillige Roden af det fjerde klart gule, efter Ddden klart rodgule; Mund¬ 
delene ere sortebrune, Palperne smudsigt lysebrune med sort Endeled; llofteringene 
og Fddderne klart rodbrune. Skinnebenene klart gule, efter Ddden rddgule eller 
endog bruunrdde. — Pandegruberne ere smaa, glatte og af ringe Dybde, OJnene 
store og noget fremragende. — Mellembrystcts Rod samt Ragbrystets og den forreste 
Deel af Bugens Sider ere fiint og enkelt punkterede. — Forryggen er næsten dobbelt 
saa bred som lang og fortil let indbugtet med dybt nedbdjede, hdjthvælvede, noppe 
fremtrukne, lidt spidsvinklede, men paa Spidsen afrundede Forbjdrncr: Siderne ere 
enten eensformigt svagt buedannet-tilrundede i deres hele Udstrækning, fortil tera- 
meligen kon^rgerendc og bagtil lidt divergerende, eller fortil lidt mere tilrundede 
og bagtil næsten rette og parallcle: Baghjornerne ere spidsvinklede, tilbagetrukne og 
temmeligt skarpe: den bageste Rand er bredt buedannet-indbugtet. Siderandene ere 
smalt og skarpt kantede. Skiven hojt hvælvet med fiin Rende og næsten udslettede 
maanedannedo Indtryk: Roden er ligesaa hvælvet som Skiven og enten aldeles jevn 
og glat uden Spor af Gruber og Punktur, eller ogsaa bemærkes til hver Side to 
yderst svage og flade Smaagruber af ubestemt Omrids, af hvilke de indvendige un¬ 
dertiden under en skarp Lupe frembyde en yderst fiin Punktur; i dette sidste Til¬ 
fælde er tillige det mellemliggende Stykkes Rod liint længderynket. — Dækvingerne 
ere især paa Siderne temmeligen heijt hvælvede, kort ægdannet-tilspidsede, noppe 
dobbelt saa lange som Forryggen, ved Skuldrene af samme Brede som dennes Rod 
eller endogsaa lidt smallere og over Midten meget smallere end Forryggen, idet 
Siderne allerede ved Roden begynde den stedse tiltagende jevne Runding, som fiirer 
dem sammen ved Spidsen: deres Udsnit ovenfor denne ere smaa og skarpe, men af 
ringe Dybde. Striberne ere særdeles fine, men blive meget dybere hFnimod Sjiidson: 
i de indvendige bemærkes undertiden svage Spor af fine Punkter: den ottendes Gru¬ 
berække er hecl og middeldyb, men Gruberne i dens hele Udstrækning ikke tætstaa- 
cndc. Mellemrummene ere brede og flade. 
Sjeldcn; liere Individer ere tidligt om Foraaret fundne paa Markerne om¬ 
kring Ladegaardsaaen ved Kjobenhavn. I Preussen er den efter Dr. Erichson 
ligeledes sjelden, 
. 20. AMARA LUNICOLLIS. 
Supra obscurc aenea^ antennarum artinilis duubus baseos piceo-rufis, jjedibus 
nup'is; pronoto colcopteris lutiore, basi utrinqve bi-impresso: stnis eUjlrorwn pro¬ 
fundis posllce profundioribus. 
Oversiden nwrlU broncefarvcl, Antennernes to forsle Led bruunrdde. Benene 
