188 
Ainara. 
gorfælled under halvvisncde Ranunkler i en næsten udtdrrct VandgrOft. Udbredt 
i det mellemste og nordlige Europa. 
. 22. AMARA LIMBATA. 
Nigra subaeneo-nitens, pedibus concoloribus, pronoti margine laterali obscure 
ferrugineo, anicnnis fuscis basi flavis: pronoto basi utrinqve obsolcle bi-imqyresso: 
elgtris obsolete punclato-strialis^ striis poslice jn'ofundioribus. 
Sort, svagt metalglindsende. Benene sorte, Forrgggens Sidekanter morkt rust- 
bruunlige. Antennerne brune med guul Rod: Forryggens Rod med to svage Ind¬ 
tryk paa hver Side: Vingedækkerne fiint punkteret-stribede: Striberne bagtil noget 
dybere. — Lin. 
SVNO.N. Scht. Monogr. Amar. i Nalurhist. Tidsskr. I, 166, 21. — Amara limbala. 
Storrclsc og Omrids ganske som lios den foregaaende Art. Oversiden er giind¬ 
sende sort, næsten uden Metalskær, Undersiden og Benene svagt metalglindsende 
sorlcgrdnne. Struben og Dækvingernes ombdjede Rand klarere mctalgronne. Skinne¬ 
benenes Sporer og Sidetorne dybt rbdbrunc; Munddelene ere smudsigt brune. An¬ 
tennerne lyst brnungraac, Skaftet og de to fdlgende Led lyst rodgule; Forryggens 
Sidekanter og Baglijiirncrnes Kant ere gjennemskinnende rustbrune. Forresten s.tem- 
mer den i alle væsenlige Henseender overeens med den foregaaende Art med Und¬ 
tagelse af Dækvingernes Skulptur: deres Striber blive nemlig lidt dybere licnimod 
Spidsen og eie overordenligt fine, svagere end hos alle de andre Arter, men derhos 
forholdsviis tydeligt punkterede, saa at de næsten synes opldste i særdeles smaa og 
svagt fordybede Punkter. 
A n m. Man vogte sig for at samincnblanile nærvicrcndc'Art med den sorte Varietet af 
A. vulgaris, fra hvilken den kan kjendes paa Skinnebenenes sorte Farve og 
Beskaffenheden af Dækvingernes Striber. 
Jeg har fundet den i Sommeren 1834 i udtorrede Vandgrfivtcr paa Ama¬ 
gerfælled. 
. 23. AMARA CURTA. 
Supra obscure aenea, antennaruni articulis duobus baseos rufis, tibiis rufo- 
piceis: pronoto basi utrinqve subtiliter bi-impresso: striis elytrorum postice pro- 
fundioribus. 
Oversiden morkt broncefarvet, Antennernes to forste Led rode, Skinnebenene 
rbdbrune: Forryggens Rod med to svage Indtryk paa hver Side; Yingedcehkernes 
Striber bagtil dybere. — 21-3 I.in. 
SvNOiS. Dej. Spec. III, 468, 9. — Åmara ciirta. 
Lacord. Fn. Ent. des Env. de l’ar. I, 234, 6. —■ 
Erich s. Kiif. M. Br. I, 88, 1.5. — 
Ægdannct-elliptisk af Omrids, mest lig A. contrusa, men kortere, bredere og 
fladere; Oversiden er dybt og klart broncebruun. Undersiden og Laarenc metallisk 
sortegriinne. Skinnebenene og Fodderne brune eller rodbrune; Munddelene og An¬ 
tennerne ere sorte, de sidstes Skaft og Vendeled smudsigt rode. — Pandegruberne 
ere smaa, flade og ujevne, Ojneue store, men kun lidet fremragende. Mellem- 
brystets Rod er fiint punkteret, den forreste Deel af Bugens Sider svagt ridset. — 
