Aniara. 
lori 
ryggens Rod med to punkterede Indtryk paa hver Side: Vingedtvkkcrne (jlntstri- 
bede. — 2.^-3 Lin. 
SVNON. Gyll. Ins. Sv. II, 141, .50. — Harpaim plebeius. 
l)oj. S|)(‘C. III, 407, 7. — Amara plebeia. 
Forlængct-elliplisk af Omrids. Oversiden er sædvanligen klart metalgron, un¬ 
dertiden ogsaa broncefarvet; Undersiden og Benene erc metallisk sortegronne, Skin¬ 
nebenene klart gule, undcitiden med brune Spidser, Fcidderne Ij sebrune eller bruun- 
gule; Munddelene erc sorte, Palperiie smudsigt brune. Antennerne sorte eller sorle- 
graae, de tre fiirstc l.ed og ofte tillige det fjerdes Rod klart rddgule. — Pandegruberne 
erc meget smaa og svage, stribedaunede, Ojnene meget store, men kun lidet frem¬ 
ragende. — Mellembrystets Rod er flint punkteret. Bagbrystets Sider glatte eller 
flint og adspredt punkterede. Bugens Sider flint længderidsede. — Forryggen er 
ikke fuldt dobbelt saa bred som lang og fortil middelmaadigen indbugtet med mid¬ 
deldybt nedbojede, temmeligt fremtrukne, fladt hvælvede, spidsvinklede og skarpe 
Forbjorner: Siderne ere fortil jevnt tilrundede og ikke meget stærkt konvergerende, 
bagtil rette og parallele: Bagbjdrnerne erc spidsvinklede, skarpe og lidt tilbagetrukne: 
den bagesfe Rand er ret i Midten og svagt indbugtet ved hver Ende bagved HJdr- 
nerne. Siderandene ere smalt og skarpt kantede, og deres bageste Ilalvdeel ofte 
svagt og utydeligt begrændset buedannet-nedtrykket ind imod Skiven, som er tem- 
meligen hvælvet, glat eller flint tverrynket, med liin eller middeldyb Rende: af de 
maanedannede Indtryk er det forreste som oftest utjdeligt eller udslettet, det bageste 
sædvanligen dybt, næsten ret, og undertiden flint rynket; Gruberne ere middeldybe, 
middelstore, temmeligen tydeligt begrændsedc, indbyrdes ligestore, sædvanligen aflange, 
men undertiden ogsaa trekantede eller tilrundede: deres Bund og Rande, undertiden 
tillige Siderandenes svage Nedtrykning, ere tæt og flint punkterede. — Dækvingerne 
ere middelhvælvede, over Skuldrene af samme Brede som Forryggens Rod, og til¬ 
tage meget svagt i Brede indtil Midten eller indtil lidt nedenfor denne, hvorpaa de 
tilspidses: Sidernes forreste Deel er svagt tilrimdet eller næsten parallel: Udsnitfenc 
ovenfor Spidsen ere skarpe, men af ringe Storrelse og Dybde. Striberne erc glatte 
eller utydeligt punkterede, middeldybc, sjeldncrc fine, og tiltage svTigt i Dybde hen- 
imod Spidsen: den ottendes Gruberække er temmeligt dyb, med sammenflydende 
Gruber, og afbrudt i Midten: Mellemrummene ere flade. 
Ikke ganske almindelig: den forekommer især paa sandede Marker; paa 
Bornholm er den almindelig under Blæretangen paa Havbredderne. Udbredt 
over hele Europa. 
Anni. Den i min Monograplii (^Naturh. Tidsskr. I, 243, .S5) opstillede Amara cy lin¬ 
dr el la, som synes at adskille sig fra A. plebeia ved en kortere og mere hvæl¬ 
vet Form, en dybere Uroncefane og guulbrimc Laar, tbr jeg for Ojeblikkel ikke 
ojitage, fordi den under Sammenligning med et stort Antal Individer af biin altfor 
vanskeligt lader sig diagnoscre; mærkeligt er forresten dens Ophold i Skove. — 
Det Samme gjælder ogsaa om min A. lenticniaris (1. c. tSS, IT), der rigtig¬ 
nok er stbrrc og især paafaldende længere end A. plebeia og tilfleels anderledes 
farvet, men som siden 18:43 synes forsvunden fra Amager, hvor jeg dengang oftere 
fandt den, eg hvilken jeg derfor indtil videre ntides til al betr.igte som ch 
tvivlsom Art. 
13* 
