196 
l’trrosticlins. 
Ptcrosticlius- 
Tab. YII, FUj. A, B, a - d. 
Feronia Dej. — Plerostichus Ericlis. — Poecilus, Sogines (Lcacli), Abax, Platijsma, Ommens 
(Ziegler), Argutor (Mcgcric) og Pterustkhus Bon. 
Mentum dente medio hifido. Ligula aj)ke obtusa: paraglos.ns angustis, siib- 
curvalis, ligulam paullo superanlibus, Paipi artkulo ultimo cylindrico apke trun- 
cato, pemdtimo breviori, Lahriim subtruncatum. Tarsi antici maris articulis di- 
latatis subtus biseriatim lamcllato-papillosis. 
IJagetanden kloftct. Tungens Spidse let tilrundet: Bitungerne smalle., svagt 
krummede, kun lidet længen end Tungen. Palpernes Endeled kortere end tredie 
Led, valseformigt, med afskaaren Spidse. Læben ncppe indbugtet. De udvidede 
Led i Hannens Forfbdder med en Dobbeltrække af bladede Vorter paa Sauterne. 
Navnet hentyder paa (jruberækkerne, hvornied de Arter, Boncili alene henforte til nærvæ¬ 
rende Slægt, ere prydede paa Dækvingerne; det er saniniensat af aTt)(0C Række og TCTSpOV 
Vinge. 
Vigtig for Adskillelsen fra Gruppens Slægter bliver her Læbens Form (a); 
den er som hos Zabriis og Amara næsten firkantet og dens Længde overgaaes 
kun lidet af Ilreden, ligesom ogsaa dens Siderande lobe som hos sidstnævnte 
Slægt: men Indbugtningen, som den forreste Rand danner, er ikke vinkeldannet 
og skarp, men kun af ringe Dybde og ret i Midten, saaledes at de kun svagt 
fremtrukne ForhjOrner ikke fortjene Navn af Flige. Kindbakkerne (^b) holde iStOrrelse 
Middelvejen mellem Gruppens ovrige Slægter; de ere meget længere og smallere 
end bos Amara, uden dog at opnaae den paafaldende Længde, som karakteriserer 
de to fblgendo Slægters; de ere middelmaadigen krummede med skarp Spidse, 
skraat stribede i)aa deres Overllades forreste Halvdeel (hos do mindre Arter ere 
dog disse Striber svage eller endog ganske udslettede), og, som oftest kun den 
ene, bevæbnede med en meget lille skarp Tand paa den indvendige Rands 
Midte samt med to eller tre smaa Tagger ovenfor Roden. 
Kjæborne (c) afvige kun deri fra de to foregaaende Slægters, at Stammen 
er længere og især ved Roden mere smal; Fligene ere lige lange, den indven¬ 
dige middelmaadigen krummet med mindre fremtrukken Spidse. Palperne ere 
tykkere, andet Led pæreformigt. Endeleddet ogsaa her kortere end det kOlle- 
formige tredie Led og uden Krumning. 
Hagens (d) Sidoflige ere udentil jevnt tilrundede, den indvendige Rands 
Kant ophojet og skarp med tandformigt fremtrukken Spidse: Tanden er bred og 
noget kortere end Fligene, med dybt klCftet Ende. Tungepalpernes Endeled or 
valseformigt rned lige afskaaren Spidse, udon Krumning, og stedse, længere end 
Kjæbepalpernes. Tungestotten naaer til Siderne ind ovor Hagens Flige og fortil 
ud over dens Tand; Stammen har ingen Hornplader. Tungen rager et Stykke 
frem foran Palpernes Grundled: den er smallere i Midten, med indbugtede Sider, 
udvidet Ende, budte ForhjOrner og buet forreste Rand, hvilken sidste undertiden 
i Midten frembyder en lille Indbugtning. De vel adskilte Bitunger strække sig 
