208 
Pteroslicliiis. 
/?/?. Antennerne saa lange som Hoved og Forryg til.sammentagne. Del yderslc Bugicd 
uden Kjdl, 
8. PTEROSTICHUS MELANARIUS. 
Niger nitidiis: pronoto transverso, basi utrinqve bistriato, angulis posticis 
obtusis: elgtris striatis, interstitiis convexis. 
Sort, giindsende: Forrgggen bredere end lang, Roden med to Striber paa hver 
Side og stumpvinklede Baghjorner: Yingedækherne stribede, med hvælvede Mellemrum. — 
6^ - 7i Lin. 
SviSON. Il lig. Verz. Kiif. Pr. 163, 28. — Carabtis melanarius. 
Fabr. Syst. Eleuth. I, 177, 41. — Carabtis leucop/Uhalmus. 
Sclibnli. Syn. Ins. I, 178, 52. — 
Gyll. Ins. Sv. Il, SI2, 12. — Ilarpalus melanarius. 
Dej. Spec. 111, 271, 64. — Feronia melanaria. 
Erichs. Kaf. M. Rr. I, 70, 7. — Pteroslichus melanarius. 
Afbildn. s tur in D. Fn. Ins. V, Tab. CIX. — Plalijsma leucophthalma. 
Anm. Miiller’s Carabus Icucophthalinus horer vel snarere lierhid end til den Lin- 
n^’iske Art af samme Navn (en Sphodrus). Imidlertid tyder Bemærkningen: 
(pag. F6) “Viginti qvidem exemplaria examini subjeci, eximiam l/toracis varie- 
tatem vel differentiam miratus” o. s. v. paa en Sammenblanding af flere sorte 
Plerostichus-Arter. 
Mindre og især bagtil mindre bred end den foregaaende. Uvinget. Eensfarvet 
sort, temmeligt, og overalt ligemeget, giindsende: Kjæberne og Palperne ere brune, 
de sidstes Led sædvanligen lysere ved Spidsen; Antennernes yderste Led ere lyse¬ 
brune, Skinnebenenes og Foddernes Ilaartorne brune eller rodbrunc. — Hovedet er 
glat med smalle, dybe og sædvanligen ujevne Pandegruber; Ojnene ere smaa og tem¬ 
meligt fremragende: Folderne mellem Ojestiiberne og Pandegruberne ere temraeligen 
ophojede. — Bryststykkets Sider ere grovt ridsede og punkterede, men uregclmæssi- 
gen og ikke tæt. Forryggen er især fortil af meget stdrre Brede end Længde: den 
forreste Band er jevnt indbugtet: Forbjdrncrne ere meget lidt nedbiijede, meget fladt 
hvælvede og noget spidsvinklede, men afrundede paa Spidsen og meget lidt fremra¬ 
gende: Siderne ere i deres liele Udstrækning jevnt buedannet-tilrundede, fortil kun 
ved Spidsen konvergerende, fra Midten af derimod og til Roden stærkt konvergerende, 
saaledes at denne bliver en Trediedeel smallere end Spidsen: Baghjdrnerne ere stump¬ 
vinklede, men deres yderste Sjiidse fremtrukken udad som en stærk, og fortil ved 
el lille skarpt Indsnit afsondret Tand: den bageste Rand er ret med let indbugtet 
Midte. Siderandenes Kant er stærkt ophojet og især bagtil bred, men meget smal 
ved selve den bageste Spidse op til Baglijdrncts Tand; Skiven er middelhvælvet og 
glat eller fiint tverrynket, med middeldyb Rende: det forreste maanedannede Ind¬ 
tryk er middeldybt, svagt eller udslettet, det bageste ofte dybt, men udflydende i 
det fladt nedtrykkede og ofte ujevne, mellem Iljdrnegruberne liggende Stykke: 
Iljornegruberne ligge paa en dyb grovt rynket-punkteret Nedtrykning: de ere smalle, 
stribedannede og af ringe Dybde, men den yderste synes temmeligt dyb derved, at den 
smalle begrændsende Iljornefold er stærkt ophojet. — Dækvingerne ere fladt hvæl¬ 
vede eller middelhvælvede, henved halvanden Gang længere end Forryggen, over de 
afrundede og lidt freinstaaende Skuldre noget bredere end hiins Rod, men meget smal- 
