Picrostichus. 
209 
lerc end dens Spidse, og tillage fra Skuldrene af jevnt i Brede indtil tæt ovenfor 
Spidsen, som er stumpt tilspidset: Siderne ere jevnt tilrundede og temmeligf diver¬ 
gerende forfra bagtil: Udsnittene ovenfor de spidsvinklede bagestc Snmhjdrner ere 
jcviic og af ringe Dybde. Striberne ere dybe og glatte med rniddelhvælvede og 
glatte Mellemrum: den anden har paa Midten et stdrre Punkt og omtrent midt 
imellem dette og Spidsen et andet: den ottendes Gruberække er middeldyb, mere 
eller mindre afbrudt i Midten, Gruberne adskilte og enkcltslaaende. — Bugens Sider 
ere ujevne og middeldybt uregelmæssigcn ridset-punkterede. 
Meget almindelig overalt under Stene, især paa fri Mark. Udbredt i Europa 
og Nordasien. 
yy. Antennerne lidt længere end Hoved og Forryg tilsainmentagne. Hannens ydersle Dng- 
Icd med cl lille skarpt ophiijet Korn i Midten. 
9. PTEROSTICHUS NIGRITA. 
Ater, nitidus, pronoto basi utrinqve fovcolato obsoleteqve hklriato, angulis 
posticis ohtusis: elylrk striatis, interstitiis convcxiusculu. 
Kulsort, giindsende; Forryggens Rod med en sragt tostribet Grube paa hver 
Side og stumpvinldede Baghjbrner: Yingedækkerne stribede, med svagt hvælvede Mel¬ 
lemrum, — 4-5J Lin. 
SviMO.N. Fabr. Syst. Eleuth. I, 200, 164. — Carabus nigrUa. 
ScIiOnh. Syn. Ins. I, 208, 23.8. — 
Gyll. Ins. Sv. U, 88, 8j IV, 42.5, 8. - narpatus nigHta. 
Dej. Spcc. III, 284, 78. — Feronia nigrila. 
Erich s. Kar. M. Br. I, 71, 8. - Pterostichus nigrila. 
Meget lig den foregaaende, men kun halvt saa stor. Vinget. Eensfarvet stærkt 
ghndsende kulsort. Roden af Antennernes og Palpernes Led, Spidsen af de sidste, 
Skinnebenenes Sidetorne og Sporer samt Fddderne miirkebrune. — Hovedet er glat 
med smalle, mere eller mindre dybe og ujevne Pandegruber og middelstore, tem- 
meligen fremragende Ojne. - Bryststykkets Sider ere tæt punkterede. Forbrystets 
tcmmeligeri finit, Mellem- og Bagbrystels derimod dybere. Forryggen er især fortil 
af storre Brede end Længde: den forreste Rand er jevnt indbuglet: Forhjdrncrne 
ere meget lidt iicdbdjede, meget fladt hvælvede, lidt spidsvinklede og skarpe, men 
kun meget svagt fremtrukne: Siderne ere i deres hele Udstrækning jevnt buedannet- 
tilriindede, lortil ved Spidsen svagt konvergerende, fra Midlen af derimod indtil 
Roden stærkt konvergerende bagtil: Baghjornerne ere stumpvinklede, men deres 
yderste S^se skarp og tandformigt fremirukken udad: den bagesle Rand er i Midlen 
saagodt sim ret, men lidt buet til hver Ende bagved Hjdrnerne. Siderandenes 
Kant er smal og skarp med en meget hin Punkirække i den betingende Stribe- 
Skiven er middelbvælvel og glat med dyb Rende og middeldybe maanedannede Ind’ 
tryk; lljornegruberne ere særdeles dybe, store og tilrundede samt dybt og læt ryn¬ 
ket-punkterede: deres indvendige Stribe er saagodt som udslettet, den ydre synes 
kun derved tydelig, at den begrændses af den stærkt ophdjede Hjdrnefold. — Dæk¬ 
vingerne ere fladt hvælvede, halvanden (’.ang længere end Forryggen, over de noget 
fremsiaaende men afrundede Skuldre meget bredere end hiins Rod, men omtrent af 
14 
