210 
Pleroslii'hus, 
samme Brede som dens Spidse, og beholde næsten samme Brede indtil tæt ovenfor 
Spidsefl, som er stumpt tilspidset: Siderne ere allsaa meget lidt tilrundede og i 
Midten næsten parallele: Udsnittene ovenfor de mere eller mindre spidsvinklede ba¬ 
geste Sdndijdrner ere jevne og af særdeles ringe Dybde. Striberne cre dybe og mere 
eller mindre tj deligt punkterede, med (ladt hvælvede eller middelhvælvede glatte 
Mellemrum: den anden har paa Midten et stort fordybet Punkt samt midt imellem 
delte og Spidsen endnu eet eller to andre: el tredie (eller fjerde) staaer paa den 
tredie Stribe henimod Roden: den ottendes Gruberække er raiddeldyb, mere eller 
mindre afbrudt i Midten, Gruberne adskille og sædvanligen enkeltstaaende. — Bugens 
Sider ere læt og flint punkterede. 
Meget almindelig overalt under Stene, især paa fri Mark, hvor Jordbunden 
er fugtig Udbredt i Europa og Nordasien. 
SS. Antennerne lidt længere end Hoved og Forryg lilsammentagnc, Hannens yderstc Buglcd 
med en dyb afiang Længdegrube i Midten. De bagestc Sdmbjdrner af Hunnens Vinge- 
dækker med en skarpt afsat Tand. 
10. PTEROSTICHUS ANTHRACINUS. 
Ater, nitidu.i, ‘prono(o ban vtrinqve foveolato bistriatoqve, angulis posticis 
subrectis: ebjtris ulrialis, interstitiis ptanis. 
Kulsort, giindsende. Forryggens Rod med en tostribet Grube paa hver Side 
og næsten retvinklede Baghjorner: Vingedækkerne stribede, med flade Mellemrum.— 
- 5 Lin. 
SYNON. Ulig. Verz Kiif. Pr. 181, .V>. — Carabus anthracinus. 
Fabr. Syst. Eleutb. I, 178, 45. — Carabus maurus. 
Sebiinb. Syn. Ins. I, 207, 218. — Carabus anthracinus. 
Gyll. Ins. Sv. IV, 425, 8—9. — Uarpalus anthracinus. 
D ej. Spcc. HI, 286, 79. — Feronia anthracina. 
Erich s. Kiif. M. Br. I, 71, 9. — Pterostichxis anthracinus. 
Ved forste Ojekast den foregaaende Art skuffende lig, men ved ndjere Beti agt- 
ning meget forskjellig. Vinget. Endnu dybere kulsort end den forrige og stærkt 
giindsende: Roden af Antennernes Led, Palperne, Skinnebenenes Sidetorne og Sporer 
samt Fddderne sortebrune. — Hovedet afviger ikke fra den foregaaende Arts. — 
Bryststykket og Bugens Sider ere næsten eensforraigt tæt og flint punkterede. For- 
ryggen er især fortil af slbrre Brede end Længde: den forreste Rand er jevnt ind- 
buglet: Forhjornerne ere meget lidt nedbojede, meget fladt hvævede, lidt spidsvin¬ 
klede, og skarpe, men meget lidt fremtrukne: Siderne ere fortil jevnt tilrundede og 
konvergerende forefter, bagved Midten noget sammentrukne og endogsaa lidt md- 
bugtede ovenfor Baghjornerne: disse ere saagodt som retvinklede, den ydeåte Spidse 
meget .skarp og lidt fremtrukken udad, men aldeles ikke tandformigt: den bageste Rand 
er saagodt som ret. Siderandenes Kant er smal og skarp med en meget flin Punkt¬ 
række i den betingende Stribe; Skiven er (ladt hvælvet og glat: Renden er middel¬ 
dyb; af de maanedannede Indtryk er det forreste svagt, det bageste dybt og næsten 
ret; Iljornegruberne ere særdeles dybe, store og tilrundede samt dybt og tæt pun- 
kterede: deres indvendige Stribe er tydeligere end hos den foregaaende Art, den 
ydre bliver det især derved, at den begiændses af den stærkt ophojede lljornefold. 
