PllTOSlicIdlR. 
21 i 
ret eller svagt indbugtet. Siderandene erc meget smalt og skarpt kantede, med en utyde¬ 
lig Punktrække i den betingende Stribe; Skiven er middelhvælvet og glat, med fiin eller 
middeldyb Kende og mere eller mindre udslettede maanedannede Indtryk; Iljornegru- 
berne ere smalle, næsten stribedannede, dybe, ta;t punkterede og tætliggende til den 
bageste Rand: de ydre Gruber og den opbdjede Fold mangle. — Dækvingerne ere 
mere forlænget-ægdaunede end hos Slægtens ovrige Arter, fladt hvælvede, halvanden 
Gang længere end Korryggen, over de fremstaaeiide, men stærkt afrundede Skuldre 
meget bredere end hiins Rod, ja endog lidt bredere end dens Spidse, og tiltage 
jevnt i Brede indtil Midten eller hos Hunnen indtil lidt nedenfor denne, hvorpaa de 
stumpt tilspidses: Siderne ere altsaa jevnt tilrundede: Udsnittene ovenfor de kun lidet 
spidsvinklede, hos Hunnen næsten retvinklede bageste Sdnihjdrner, ere saagodt som 
udslettede. De i Midten liggende Striber ere særdeles dybe og grovt punkterede, de 
paa Siderne fine, og deres Punktur kun svag: de fordybede Punkter paa den anden 
og tredie ere stillede som hos de fire foregaaende Arter, men ere ikke meget tyde¬ 
lige, og undertiden mangler eet eller flere af dem: den ottendes Gruberække er dyb 
med sammenflydende Gruber og mere eller mindre afbrudt i Midten; Mellemrum¬ 
mene cre fladt hvælvede, de paa Siderne aldeles flade. — Bugens Sider ere enten 
aldeles glatte eller ogsaa kun fortil svagt længderidsode. 
Ikke sjelden i Skove paa fugtige Steder, sædvanligen i Selskab med den 
foregaaende Art, Udbredt især i det mellemste og nordlige Europa. 
14. PTEROSTICHUS STRENUUS. 
Niger, nitidus, untenni« pedibusqve piceis; pronoto hasi utrinqvc unistriato 
2 )unctulutoqve, anyxdis poslicis acutiusculis: striis elijtrorum siibtiliter punctalis. 
Sort, (jlmdseiide, Antennerne og Benene brune: Forryggens Rod med en fiint 
punkteret Stribe paa keer Side og nasten spidse Baghjorner; Yingedækkernes Stri¬ 
ber fint punkterede, — 2^ Lin. 
Sv.>ON. Paiiz. Fn. Gorm. XXXVIII, G. — Carabus strenuus. 
Illig. Verz. Kiir. Pr. 185, GU. — 
Duft. Fn. Austr. II, 180, 24'2. — Carabus yngates Mcgcrle. 
Gyll. Ins. .Sv. IV, 429, 17—18. — Uarpaltis pullus. 
Dej. Spcc. III, 2.74, 45. — Feronia pulla. 
Erichs. Kiif. 41. Br. I, 74, 14. — Pterostichus strenuus. 
Afbild.n. Sturm D. Fn. Ins. V, Tab. CXVII, Fig. d, D. — I’lalysma lleyerii, 
Anni. Eftersom Panzer’s og Illigcr’s Carabus strenuus (Eriebson I. c.) ifiilgc Ori- 
ginalexcmplarernc i det Kongl. Berlinske Museum bOrer til nærvauende Art, har 
jeg naturligviis fulgt lir. Eriebson i hans Forandring af den foregaaende Arts Re- 
ntEMielse. 
Mindre og især smallere end den foregaaende, som den meget ligner. IJvingeL 
Antennerne ere sortegraae. Skaftet og undertiden tillige Vcndolcddet rodbrune; Mund¬ 
delene og Benene ere brune, smudsigt rddbrune eller endog bruunrode, Palpcrnes 
Endeled miirkere. — Hovedet er glat. Ansigtet mere eller mindre svagt tverrynket. 
Pandegruberne .svage, stribedannedo og ujevne; Ojnene ere middelstore og noget 
fremragende. — Et godt Skjclncmærke for denne Art, med Hensyn til den foregaa- 
eude, afgiver Bryststykket derved, at paa dets Sider alene Mellcmbrystcts Rod er 
