Plerosliihus. 
21^; 
flint og enkelt punkteret, den ovrige Deel derimod glat. — Forryggen er hjerte- 
dannet i næsten ligesaa hoj Grad som hos den foregaaende, men ikke fuldkomment 
saa lang som bred: den forreste Rand er svagt indhugtet: Forhjornerne ere dybt 
nedhojede, hiijt hvælvede, lidt spidsvinklede og skarpe, men kun lidet fremtrukne: 
Siderne ere fortil stærkt lilrundcde og konvergerende, haglil tæt ovenfor Roden stærkt 
s<immentrukne, og indhugtode ovenfor de retvinklede, paa Spidsen mindre fremtrukne 
Baghjdrner end hos den foregaaende Art: den bagcsle Rand er saagodt som ret. 
Midten svagt indbugtet. Siderandene ere meget smalt og skaipt kantede med en 
utydelig l’unktrække i den betingende Stribe: Skiven er middelhv.ælvct og glat, med 
mere eller mindre fiin Rende, og saagodt som stedse udslettede inaaned.?nnede Ind¬ 
tryk; Hjdrnegrubcrne ere smalle, dybe, flint punkterede og tætliggende til den ba¬ 
geste Rand: Iljornefolden ni.ingler, og af de ydre Gruber lade sig kun sjeldent uty¬ 
delige Spor opdage. — Dækvingerne ere mere parallele end hos den foregaaende 
Art, halvanden Gang Længere end Forryggen, over de fremstaaende, men stærkt af¬ 
rundede Skuldre meget bredere end biins Rod, omtrent af samme Urede som dens 
Spidse, og beholde næsten den samme Brede indtil nedenfor Midten, bvorp.ia de 
meget stumpt tilspidses: Siderne ere altsaa kun svagt tilrundede: Udsnittene ovenfor 
de kun lidet spidsvinklede bageste Sombjdrner ere s.aagodt som udslettede. Striberne 
ere middcidybe og flint punkterede, de paa Siderne liggende neppe svagere end de 
ovrige: de fordvbede Punkter paa den anden og tredie ere stillede som hos de fem 
foregaaende Arter, men ere utydelige, og undertiden mangler eet eller liere af dem: 
den ottendes Grubera'kke er dj b med sammenllydendc Gruber og afbrudt i Midlen. — 
Den forreste Deel af Bugens Sider er svagt længderidset. 
Ikke sjelden, især i Skove paa fugtige Steder, og i Selskab mod de to fore¬ 
gaaende Arter. Udbredt i det mellemste og nordlige Europa. 
•j-f- Antennerne af samme Længde som Iloved og Forryg tUsammentagne^ 
15. PTKROSTiCHUS ATKRRIMUS. 
Ater, nitidissiimis, pronoto hasi utrlnqve profiinde tmpressa, angulis postici)t 
rotiindatis: elijtris subliliter punctalo-slnatis, trifoveolatis. 
Kulsort, stærkt giindsende: Forryggens Rod med et dybt Indtryk paa hver 
Side og afrundede Baghjorner: Vingedækkerne fint punkteret-stribede, tregrubede .— 
6 Lin. 
SVNON. Fabr. Syst. Elcuth. I, 198, 1.55. — Carabus aUrrimus. 
Schtinti. Syn. Ins. I, 2(Ki, 211. — 
Gyll. Ins. Sv. 11, 1.53, 6. — Uarpalus aterriinus. 
Dej. Spcc. 111, 290, 84. — Feronia aterrima. 
Afrildn. Sturm D. Fii Ins. V, Tab. CVIll, Fig. h, B, — Pterostichus aterrimus. 
En af Slægtens stiirste Arter; vinget. Om muligt endnu mere kulsort end Pt. 
antbracinus, og derhos af en særegen stærk olieaglig og næsten hvidskinnondc Giands; 
kun Skinnebenenes og Fiidderncs Ilaartorne ere rddbrunnlige. — Hovedet er spejl¬ 
glat med smalle, dybe og ujevne Pandegruber; Ojnenc ere middelstore og noget 
fremragende. — Forbrystels Sider ere undertiden svagt tverrynkede. Siderne .af Bag- 
brystet enkelt punkterede, men dets Skulderblade glatte. — Forryggen er af meget 
