218 
PliMo?lk-luis. 
SY.NO.N. Fa hr. Sysl. EIciitli. I, IH’?, 70. — Ctirabus obloiiy -punrtiitus. 
(iIIIcl. Lin. Sysl. Nat. IV, l!.77, 11«. — Carabu) hufiiiensis. 
Schflnh. Syn. Ins. I, 186, 92 — Carabiis oblongo-punctatus. 
Gyll. Ins. Sv. Il, 85, 6. — Ilarpnhis oblongo-punctatus. 
Dej. Spcc. III, 316, 108. — Feronia oblongo-punctata. 
Erichs. Kiif. M. Hr. I, 76, 17. — Pterostichus oblongo-punctatus. 
Afbildn. Oliv. Ent. 111, 3.5. Tab. 12, Fig. MO. — Carabus oblongo-punctatus. 
Panz. Fn. Gorm. LXXXIII, 2. — 
Vinget. Undersiden og Laarene ere sorte eller bruunsorte med stæriere eller 
svagere Metalglands, Antennerne sorte, Svi'ibon ofte graabruunlig benimod Spidsen; 
Kindbalikernc og Læben ere sortebrune, de dvrige Munddele, Skinnebenene og Fod¬ 
derne brnunrdde eller guulbrune, Palpeloddene ofte mdrkere ved Spidsen eller ganske 
brune: sædvanligen ere desuden Vingedækkernes ombdjcde Rand, Hofternes Spidser, 
Hofteringene og Laarenes Rod lysere eller nidrkcre rodbruunlige; Oversidens Farve 
er et smudsigt Bronce, undertiden, især hos Hannerne, med Anstrdg af gronligt Mes¬ 
singskær. — Pandegruberne ere dybe, atlangc, ujevne og flint rynkede, Ojnene mid¬ 
delstore og noget fremragende. — Mcllembrystets Rod og Bagbrystets Sider ere en¬ 
kelt punkterede, Forbrystets Skulderblade især fortil ikke uden Spor af ^en fiin rynket 
Punktur. — Forrvggen er især fortil af stdrre Brede end Længde, men dog tyde- 
ligen hjertedannet: den forreste Rand er jevnt indbugtet, Forhjornerne middelmaa- 
digen nedbdjede, hvælvede, spidsvinklede og skarpe: Siderne ere jevnt tilrundede, 
ovenfor Roden sammentrukne, og indbugtede ovenfor de spidsvinklede Bagbjorner, 
hvis yderste Spidse er særdeles skarp og fremtrukken udad, men dog ikke tand- 
formig: den bageste Rand er ret, med svagt indbugtet Midte. Siderandenes Kant er 
smal, skarp, og fortsættes lige til Roden; Skiven er meget fladt hvælvet, glat, eller 
flint tveriynket i Midten: Renden og de maanedannede Indtryk ere middeldybe; 
Rodgrnberne ere dybe, smalle, slribedanncde, glatte eller uregelmæssigen tiint ryn¬ 
kede, men uden tydelig Punktiir: deres bageste Ende er krummet udad og tætlig- 
liggende til den bageste Rand. — Dækvingerne cre næsten ægdannede, meget fladt 
hvælvede, i Midten næsten aldeles flade, omtrent halvanden Gang længere end For¬ 
ryggen, over de meget fremstaaende afrundede Skuldre meget bredere end hiins Rod, 
omtrent saa brede som dens Spidse, og tiltage jevnt i Brede indtil Alidteii eller 
noget bagved denne, hvorpaa de jevnt tilspidses: Siderne ere altsaa jevnt tilrundedc. 
Udsiiittcne ovenfor de spidsvinklede Sdmhjorner ere lange, jeviie og middeldybe. 
Striberne ere raiddeldybe og glatte, hos Hannen bredere end hos Hunnen, med hos 
hiin noget hvælvede, hos denne flade Mellemrum: af de fem Gruber staaer den 
forreste paa den tredie Stribe henimod Roden, de lire dvrige paa den anden Stribe, 
det tredie Mellemrum eller den tredie Stribe, sjeldent alle paa eet af disse Steder; 
den ottende Stribes Gruberække er middcldyb med enkcllstaaendc Gruber og mere 
eller mindre afbrudt i Midten. — Bugens Sider ere flint ridset-punkterede. 
Almindelig overalt i Skove under Mosset ved Foden af Træstammerne; den 
forekommer ikke paa fri Mark. Udbredt i Europa og Nordasien. 
